АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого - судді: Кулянди М. І.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Перепелюк Л.М.,

секретар: Герман Я.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором фінансової безпроцентної допомоги (позики), -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» (надалі ТзОВ), ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором фінансової безпроцентної допомоги (позики).

Посилається на те, що 30 жовтня 2012 року між ним та ТзОВ «Букофрут», правонаступником якого є ТзОВ «Дьолер Буковина» було укладено договір фінансової безпроцентної допомоги №4, відповідно до умов якого ним було надано відповідачу кошти у розмірі 200 000 гривень, строк дії договору до 30 жовтня 2010 року.

Також 05 листопада 2012 року та 24 грудня 2012 року між ними було укладено договори фінансової безпроцентної допомоги №10 та №14 зі строком дії на дванадцять календарних місяців, відповідно до яких відповідачу було передано кошти у розмірі 355 000 гривень та 200 000 гривень.

№ 22-ц-794/ 1342/16р. головуючий по 1 інстанції Скуляк І.А..

Категорія: 27 доповідач Кулянда М.І.

Для забезпечення виконання зобовязання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 30 жовтня 2012 року, 05 листопада 2012 року та 24 грудня 2012 року було укладено договори поруки, за якими ОСОБА_5 зобовязувався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань ТзОВ «Букофрут».

В подальшому, 02 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ТзОВ «Букофрут» укладено додаткові угоди до зазначених договорів позики, якими визначено умови відповідальності сторін за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання.

Відповідач у встановлений законом строк кошти не повернув, у звязку з чим, станом на 30 листопада 2015 року виникла заборгованість за договором позики №4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 159 777 грн.04 коп.; за договором позики №10 від 05 листопада 2012 року у розмірі 1 025 400 грн.48 коп.; за договором позики №14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 571 994 грн. 51 коп.

Загальна сума заборгованості складає - 1 757 172 грн. 03 коп.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість:

- за договором позики № 4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 159 777 грн.04 коп., яка складається із суми заборгованості в розмірі 25 000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1 563,69 грн., грошових коштів з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 15 825 грн., штрафу у розмірі 100 000 грн. та пені у розмірі 17 388 грн. 35 коп.;

- за договором позики № 10 від 5 листопада 2012 року в розмірі 1 025400 грн. 48 коп., яка складається із суми заборгованості в розмірі 355 000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 22 029 грн. 45 коп., грошових коштів з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 224 715 грн., штраф у розмірі 177 500 грн., пені у розмірі 246 156 грн. 03коп.;

- за договором позики № 14 від 24 грудня 2012 року 571 994 грн. 51 коп., яка складається із суми заборгованості в розмірі 200 000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 11 605 грн. 47 коп., грошових коштів з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 125 200 грн., штрафу у розмірі 100 000 грн. пені в розмірі 135 189 грн. 04 коп..

А також просив стягнути судові витрати по справі в розмірі 6 090 гривень.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» (59343, Чернівецька область Кіцманський район с. Мамаївці, вул. Кіцманська, 44Д, код ЄДРПОУ 33688879), ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 (м. Чернівці, вул. Руська, 46/27, ід. код НОМЕР_1) заборгованість:

-за договором позики № 4 від 30 жовтня 2012 року - суму боргу за договором 25 000 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 1 563 грн.69 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 15 825 грн., штраф у розмірі 100 000 грн., пеню у розмірі 17 388 грн. 35 коп., що в загальній сумі становить 159 777,04 грн.;

-за договором позики № 10 від 5 листопада 2012 року - суму боргу за договором 355 000 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 22 029 грн. 45 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 224 715 грн., штраф у розмірі 177 500 грн., пеню у розмірі 246 156 грн. 03 коп., що в загальній сумі становить 1 025400,48 грн.;

-за договором позики № 14 від 24 грудня 2012 року - суму боргу за договором 200 000 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 11 605,47 грн., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 125 200 грн., штраф у розмірі 100 000 грн. пеню в розмірі 135 189,04 грн., що в загальній сумі становить 571 994 грн. 51 коп.

На вказане рішення суду представник ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» не виконало взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 1 757 172 грн. 03 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів.

Однак, з такими висновком суду повністю погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 30 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Букофрут» було укладено договір про надання фінансової безпроцентної допомоги №4, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 200 000 гривень із кінцевим терміном повернення до 30 жовтня 2013 року (а.с.6).

05 листопада 2012 року між сторонами було укладено договір про надання фінансової безпроцентної допомоги №10, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 355 000 гривень із кінцевим терміном повернення до 05 листопада 2013 року (а.с.7).

24 грудня 2012 року між сторонами також було укладено договір про надання фінансової безпроцентної допомоги №14, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 200 000 гривень із кінцевим терміном повернення до 24 грудня 2013 року (а.с.8).

Згідно квитанцій до прибуткого касового ордера №134 від 01 листопада 2012 року, №139 від 05 листопада 2012 року та №146 від 26 грудня 2012 року вказані кошти були отримані відповідачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Букофрут» (а.с.15). Вказана обставина не заперечувалася в судовому засіданні представником відповідача.

В подальшому, а саме, 02 вересня 2013 року, за ініціативою позивача, між сторонами були укладені додаткові угоди №1 до вказаних договорів, якими встановлено відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобовязань у виді штрафу у розмірі 50% від суми вказаної в п.2 Договору, обовязку сплатити пеню за весь час прострочення виконання зобовязання, інфляційні та три проценти річних (а.с.9-14).

Для забезпечення виконання зобовязань за договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги між позивачем та відповідачем ОСОБА_5, 30 жовтня 2012 року, 05 листопада 2012 року та 24 грудня 2012 року укладено договори поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобовязання за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобовязань (а.с.16-18).

Згідно протоколу загальних зборів учасників від 17 грудня 2013 року, який міститься в матеріалах справи, ТзОВ «Дьолер Буковина» є правонаступником прав та обовязків ТзОВ «Букофрут» (а.с.30-35).

Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за договорами позики належним чином не виконав, у визначений в договорах строк кошти не повернув, чим порушив умови укладених між сторонами договору та відповідно прострочив виконання взятих на себе зобовязань, що призвело до утворення заборгованості, яка згідно із наданим позивачем розрахунком, станом на 30 листопада 2015 року становить:

- за договором позики №4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 159777 грн. 04 коп., з яких 25 000 грн. - сума боргу за договором позики, 1565 грн. 75 коп. 3% річних, 15 825 грн. - інфляційні втрати, штраф у розмірі 100 000 грн. та 17 388 грн. 25 коп. - пеня за час прострочення виконання зобовязання;

- за договором позики №10 від 05 листопада 2012 року в розмірі 1025400 грн. 48 коп., з яких 355 000 грн. - сума боргу за договором позики, 220 29 грн. 45 коп. 3% річних, 224 715 грн. - інфляційні втрати, штраф у розмірі 177 500 грн. та 246156 грн. 03 коп. - пеня за час прострочення виконання зобовязання;

- за договором позики №14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 571994 грн. 51 коп., з яких 200 000 грн. - сума боргу за договором позики, 11605 грн. 47 коп. 3 % річних, 125 200 грн.- інфляційні втрати, штраф у розмірі 100 000 грн. та 135189 грн. 04 коп. - пеня за час прострочення виконання зобовязання (а.с.19-21).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в силу вимог ст. 1049 ЦК України ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» не виконав взяті на себе зобовязання за договорами позики й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту, а тому разом з поручителем ОСОБА_5 несуть солідарну відповідальність за виконання умов договорів позики.

Разом з тим, суд першої інстанції при ухваленні рішення стягнув солідарно з відповідачів за неналежне виконання одних й тих самих зобовязань штраф та пеню, що є порушенням цивільного законодавства, виходячи з наступного.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пеня й штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення та загальним засадам цивільного законодавства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, стягнення неустойки у виді штрафу в розмірі 377 500 гривень одночасно із пенею є порушенням вимог ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафів:

- за договором позики № 4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 100 000 гривень;

- за договором позики № 10 від 5 листопада 2012 року в розмірі 177 500 гривень;

- за договором позики № 14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 100 000 гривень підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за вказаними договорами позики.

Рішення суду в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договорами позики: №4 від 30 жовтня 2012 року, №10 від 05 листопада 2012 року, №14 від 24 грудня 2012 року в частині визначення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню по кожному договору підлягає зміні із визначенням загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за договором позики №4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 59 777 гривень 04 копійки; за договором позики №10 від 05 листопада 2012 року в розмірі 847 900 гривень, 48 копійок; за договором позики №14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 471 994 гривні 51 копійки.

Окрім того, судом стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 6 090 гривень судового збору, проте, законом не передбачено стягнення судового збору в солідарному порядку, а тому рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року в частині розподілу судових витрат слід змінити і стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 3045 гривень на відшкодування понесених судових витрат (сплата судового збору).

Також підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» 1 674 грн. 75 копійок понесених судових витрат (судовий збір за подання апеляційної скарги).

В решті, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафів:

- за договором позики № 4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 100 000 гривень;

- за договором позики № 10 від 5 листопада 2012 року в розмірі 177 500 гривень;

- за договором позики № 14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 100 000 гривень скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 про стягнення штрафів:

- за договором позики № 4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 100 000 гривень;

- за договором позики № 10 від 5 листопада 2012 року в розмірі 177 500 гривень;

- за договором позики № 14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 100 000 гривень відмовити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договорами позики: №4 від 30 жовтня 2012 року, №10 від 05 листопада 2012 року, №14 від 24 грудня 2012 року в частині визначення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню по кожному договору змінити.

Визначити загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за договором позики №4 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 59 777 гривень 04 копійки; за договором позики №10 від 05 листопада 2012 року в розмірі 847 900 гривень, 48 копійок; за договором позики №14 від 24 грудня 2012 року в розмірі 471 994 гривні 51 копійки.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 3045 гривень на відшкодування понесених судових витрат (сплата судового збору).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» 1 674 гривнь 75 копійок понесених судових витрат (судовий збір за подання апеляційної скарги).

В решті, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: