АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6355/16 Справа № 183/1694/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Дніпро

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Калиновського А.Б.

при секретарі: Гулієву М.І.о,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, 3 особа: Міністерство оборони України і Генеральний штаб Збройних сил України, про визнання незаконним і скасування рішення, про визнання права на приватизацію квартири та зобовязання вжити заходи щодо приватизації квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом про визння незаконним рішення Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 1466 від 08 квітня 2015 року про відмову в передачі в приватну власність квартири, визнання права на приватизацію квартири, та зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити належних заходів щодо передачі у приватну власність квартири № 74, розташованої за адресою смт. Гвардійське Новомосковського району, Дніпропетровської області, вул. Ювілейна, 3 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та «Положенням про Порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян».

В обґрунтовання позову посилались на те, що вселилися у квартиру на підставі ордеру № 750 від 29 жовтня 1984 року, виданого Гвардійською квартирно експлуатаційною частиною району. Згідно ст. 64 ЖК України позивач і члени його сімї отримали всі права та обовязки, покладені на них договором найму квартири.

З метою реалізації свого права на приватизацію, 24 березня 2015 року ОСОБА_2. звернувся до відповідача з заявою, однак 08 квітня 2015 року відповідач своїм рішенням № 1466 в задоволенні заяви відмовив, посилався на те , що смт. Гвардійське включено до переліку закритих військових містечок, в яких приватизація заборонена.

Але доказом відкритості військового містечка (смт. Гвардійське) є наказ Міністра оборони України № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна. Згідно Наказу безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Цей Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Згідно ст.8 п.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених законом.

Позивач просив визнати незаконним та скасувати вказане рішення Квартирно експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, зобовязати відповідача, як орган приватизації, вирішити питання щодо приватизації позивачами квартири та вжити заходи щодо приватизації відповідно до вимог закону.

Відповідач - представник КЕВ м. Дніпропетровська, 3- і особи: представник Міністерства оборони України, представник Генерального штабу Збройних сил України в судове засідання не зявились, про слухання справи повідомлені належним чином, в запереченнях проти позову відповідач зазначив, що за ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, зокрема, квартири, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацй.

Згідно листа заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України № 14492/с від 19 серпня 2013 р. разом із затвердженим Переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, до переліку входить військове містечко смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. На підставі вказано листа і Переліку військове містечко смт. Черкаське на теперішній час має статус закритого військового містечка. Той факт, що вказане військове містечко є закритим підтверджується листом Головного квартирно експлуатаційного управління Збройних сил України від 11 вересня 2013 року.

Згідно листа начальника Головного квартирно експлуатаційного управління Збройних сил України № 303/4/17/418 від 28 липня 2014 р. з метою захисту інтересів Міністерства оборони України, заступником Міністра оборони України прийнято рішення від 22 липня 2014 року № 180/дск, яким передбачено залишити військове містечко смт. Черкаське в Переліку закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, питання приватизації житла та передачі житлових будинків до комунальної власності розглянути після закінчення АТО та затвердження комплексної програми розвитку та реформування Збройних сил України.

Представник 3-ї особи Гвардійської селищної ради, Новомосковського району, Дніпропетровської обл. в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено. Скасовано рішення № 1466 від 08 квітня 2015 року КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови позивачам в приватизації спірної квартири. Визнано за позивачами право на приватизацію. Зобовязано Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири згідно вимог Закону.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу, позивачі просять скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що смт. Гвардійське має статус відкритого військового містечка, а тому позивачі, як наймачі спірної картири, яку отримали на підставі ордеру № 7350 від 29 жовтня 1984 року, виданого начальником Гвардійського КЕЧ району, мають право на приватизацію житла, як такі, що раніше це право не використали.

Рішенням начальника КЕВ м. Дніпропетровська ОСОБА_6 № 1466 від 08 квітня 2015 року в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

Як на підставу відмови у приватизації, відповідач посилається в апеляційній скарзі на те, що він не є належним відповідачем, крім того вказане військове містечко включено до числа закритих, де приватизація неможлива.

За ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених та оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено прав громадян на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду.

Згідно Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» від 21 вересня 1999 року військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин.

Позивачі в заяві посилалися на те, що 15 вересня 2011 року Наказом міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» встановлено Перелік майна, що безоплатне передається у комунальну власність територіальної громади смт. Черкаське та смт. Гвардійське, в який включено в тому числі і житловий фонд. На протязі 2011-2012 р.р. рішеннями Черкаської і Гвардійської селищних рад до комунальної власності були прийняти низка обєктів військового майна згідно з вказаним наказом.

Суд зазначав, що в період липня серпня 2013 року мешканці смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області звернулися з заявами до КЕВ м. Дніпропетровська, як до органу приватизації в цих населених пунктах, згідно Наказу Міністра оборони України №1 від 03 січня 1993 року про прийняття рішення про приватизацію квартир. Після чого, 19 серпня 2013 року Начальником Генерального Штабу Головнокомандуючим Збройних сил України був підписаний «Перелік закритих військових містечок» № 14492/С, яким смт. Черкаське та смт. Гвардійське віднесені до «закритих військових містечок».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року за № 2011-Х11 держава забезпечує військовослужбовців житловими приміщеннями у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України і іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військової службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жили приміщення для постійного проживання. Таки жили приміщення надаються за умовою, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Приватизація житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Закон передбачає порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним п.2 ст.2 цього Закону.

За ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 р. не підлягають приватизації, зокрема, квартири - квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій.

Згідно Положенню, затвердженому Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_7 був затверджений останній чинний ( базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 р.) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не включені до цього переліку.

На підтвердження відкритості військового містечка смт. Гвардійське вказує Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

У рішенні про відмову позивачу в приватизації квартири, відповідач посилається на лист заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України № 14492/с від 19 серпня 2013 р. разом із затвердженим Переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, де до вказаного Переліку входить військове містечко смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. На підставі вказано листа і переліку військове містечко смт. Гвардійське на теперішній час має статус закритого військового містечка.

Суд в рішенні зазначив, що Перелік від 19 серпня 2013 р. суперечить Наказу Міністра оборони України № 569 від 15 вересня 2011 р. «Про безоплатну передачу військового майна у комунальну власність територіальних громад», який є чинним.

Вказаний Перелік від 19 серпня 2013 р. не зареєстрований в установленому Законом порядку в Міністерстві юстиції України, згідно Указу Президента України № 493,98 від 21 травня 1998 р. «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», тому суд дійшов висновку, що вказаний Перелік не має правових наслідків.

Згідно Указу Президента України № 406/2011 від 06 квітня 2011 р. «Про Положення про Міністерство оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних сил України» Начальник Генерального штабу не може скасувати своїм розпорядженням Наказ Міністра оборони України № 569 від 15 вересня 2011 р., який є чинним.

Із листа заступника начальника Головного КЕУ Збройних сил України слідує, що житловий фонд військових містечок смт. Черкаське та смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області не відносяться до військових містечок із статусом закритих і відповідно до ст. 32 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові приміщення можуть бути приватизовані мешканцями.

Наказом Міністра оборони України № 569 від 15 вересня 2011 р. «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», зобовязано Головне КЕУ Збройних сил України організувати безоплатне вилучення з балансу Гвардійської КЕЧ району військового майна та його безоплатну передачу в комунальну власність територіальних громад.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України).

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи документи Міністерства оборони на які постилається суд - відсутні.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, в тому числі, належать будинки, споруди. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 6 цього Закону рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Таким чином, Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами.

Однак Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних сил України які приймали рішення стосовно спірного майна не були залучені до участі у справі стороною.

Дійшовши висновку про законнність наказу міністра оборони та незаконність наказу заступника міністра стосовно правового режиму військового містечка, суд не розяснив позивачам право на залучення до участі в справі стороною а не 3 особою Міністерство оборони України та включення до предмету спору вказаних наказів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом належно не встановлено предмет та правові підстави заявлених вимог, коло осіб- учасників судового процесу, суд, не надав позивачу роз'яснень щодо необхідності уточнення правових підстав заявлення вимог та надання доказів, не виконав вимоги передбачені ч.4 ст.10 ЦПК України.

Колегія дійшла висновку, що, постановлюючи рішення, суд не встановив фактичні обставини по справі, порушив норми процесуального та матеріального закону, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового- відмови у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська- задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, 3 особа: Міністерство оборони України і Генеральний штаб Збройних сил України, про визнання незаконним і скасування рішення Квартирно- експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, визнання права на приватизацію квартири та зобовязання вжити заходи щодо приватизації квартири скасувати, в позовних вимогах відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_8

ОСОБА_9

.