Справа № 370/979/16-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4946/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 20.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Макарівськоїселищної ради Київської області, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що на підставі рішення Макарівської селищної ради від 24 червня 1992 року у її користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,1500 га для ведення городництва по вул.А.Шпортенка 54 у с.Фастівочка Макарівської селищної ради. Тривалий час вона намагалася її приватизувати, проте Макарівська селищна рада своїм рішенням від 10 жовтня 2015 року затвердила відповідачу ОСОБА_3В проект землеустрою та передала цю ділянку йому у власність. Вважає, таке рішення незаконним, бо ділянка у неї не вилучалася. У звязку із наведеним просила визнати незаконним рішення Макарівської селищної ради від 20 жовтня 2015 року щодо затвердження ОСОБА_3В проекту землеустрою та передачі у власність ділянки площею 0,1500 га по вул.А.Шпортенка 54 с.Фастівочка Макарівської селищної ради та визнати недійсним свідоцтво про право власності на імя відповідача, видане 7 грудня 2015 року реєстраційною службою Макарівського районного управління юстиції.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року провадження у справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, поскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і невідповідність висновків суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області.

Макарівська селищна рада подала заяву, де проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила розглядати справу за відсутності її представника.

ОСОБА_3 є повідомленим про розглдя справи належним чиномзгідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, його неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали

- 2 -

суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що даний спір виник із оскарження позивачкою рішення селищної ради як органу місцевого самоврядування щодо передачі ділянки у власність відповідача, а отже спірє публічно-правовим, бо селищна рада є субєктом владних повноважень у сфері земельних відносин, а тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд виходив з того, що решта вимог є похідними від основної щодо оскарження рішення селищної ради.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів держави, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі делеговані.

За змістом вказаних норм справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Згідно розяснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ» земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст.ст.210,211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст.212 ЗК).

З урахуванням наведеного, при визначенні підвідомчості справи потрібно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 порушила питання про визнання незаконними рішення Макарівської селищної ради від 20 жовтня 2015 року та свідоцтва про право власності на імя відповідача ОСОБА_3у звязку з порушенням її права на спірну земельну ділянку, праов користування якою вона має згядно рішення Макарівської селищної ради від 24 червня 1992 року.

Тобто по суті ОСОБА_2звернулася на захист свого права користування (цивільного права) на спірну земельну ділянку.

Отже даний спір виник не у звязку із здійсненням селищною радою владних повноважень, а у звязку із порушенням цивільних прав позивачки і згідно ст.15 ЦПК України підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував і постановив необгрунтовану ухвалу про закриття провадження.

Відповідно до ст.312 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушенння норм матеріального чи процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції підлягає до скасування, а справа направленню для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року скасувати,справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: