Ухвала

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості, за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, стягнення заподіяних збитків та виплаченої орендної плати з урахуванням її переплати, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, та касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська», на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1М звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що 17 січня 2005 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого відповідачу у строкове платне користування передано земельну ділянку площею 2,7172 га, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено додатковий договір до договору оренди землі, за умовами якого збільшено плату за користування земельною ділянкою до 1 083 грн 75 коп. за рік.

Оскільки відповідач не сплачує орендну плату позивач просив суд розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на його користь заборгованість з орендної плати у розмірі 2 051 грн 95 коп., 3 % річних та інфляційні втрати.

У березні 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулось до суду з зустрічним позовом.

Зазначало, що згідно із пунктом 2.9 укладеного між сторонами договору оренди землі від 17 січня 2005 року орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою.

Однак, 28 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авіс - Україна» (далі - ТОВ «Авіс - Україна») укладено договір оренди землі, на підставі якого останнє фактично користується земельною ділянкою позивача.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_1

В 2014 році ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти належну ОСОБА_1 земельну ділянку соняшником та отримати прибуток у розмірі 4 273 грн 44 коп., у 2014 році - пшеницею та отримати прибуток у розмірі 9 339 грн 82 коп.

На підставі викладеного ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просило задовольнити зустрічний позов, стягнути із ОСОБА_1 збитки за 2013 - 2014 роки у розмірі 13 613 грн 26 коп., безпідставно сплачену орендну плату у розмірі 1 443 грн 38 коп., розірвати договір оренди землі укладений 17 січня 2005 року.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року, у позові ОСОБА_1 та зустрічному позові ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє від імені ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, в частині відмови у задоволені основного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, щодо необхідності перевірки правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права в судовому порядку, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості, за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, стягнення заподіяних збитків та виплаченої орендної плати з урахуванням її переплати, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, та касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська», на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

Д.О.Остапчук

О.В. Попович