ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/32/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Даниленко В.В. секретаря - Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Дегтярьова Ю.С., Петрова А.І., начальника відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Ніколаєва С.В.

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся з вище вказаною скаргою, посилаючись на те, що особи дії яких оскаржуються при вчиненні виконавчих дії, допустили бездіяльність, яка виявилась в тому що скаржнику, як стороні виконавчого провадження боржнику, не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, не встановлено наявність у скаржника майна, доходів, а також не вчинення інших дій спрямованих на ефективне виконання судового рішення щодо стягнення з божника аліментів, зокрема накладення арешту на майно останнього, оголошення боржника та майна у розшук. Внаслідок такої бездіяльності скаржнику, як боржнику була неправильно нарахована заборгованість по аліментах, що стало підставою для звернення стягувача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав на підставі ухилення від виконання аліментних зобов'язань щодо дитини, стягнення пені нарахованої на підставі невірного розрахунку.

Крім того, без встановлення права скаржника, як боржника по виконавчому провадженню, на перетинання державного кордону, а саме наявності проїзного документу, який надане відповідне право, а також без встановлення вище вказаних даних про дохід та майно боржника, без вчинення заходів процесуального примусу щодо здійснення приводу боржника до державного виконавця через органи внутрішніх справ, державним виконавцем було ініційовано звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження скаржника у праві на перетинання державного кордону, у задоволенні якого судом було відмовлено за вище вказаних підстав. Таку бездіяльність та дії державних виконавців скаржник вважає протиправними. Начальник державної виконавчої служби, на думку скаржника, також допустив бездіяльність, що є протиправним і полягає у тому що будучи відповідальним та зобов'язаним здійснювати контроль з підлеглими державними виконавцями, не перевірив підстави для звернення з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, зокрема наявності проїзного документу, вчинення інших заходів про встановлення доходів та майна боржника і погодив відповідне подання. Крім того, з боку начальника виконавчої служби протягом тривалого часу був відсутній контроль щодо ефективності дій державних виконавців, в провадженні яких перебувало дане виконавче провадження, необхідних для швидкого виконання судового рішення, у зв'язку із чим рішення суду тривалий час не виконувалось.

В судовому засіданні скаржник та представник останнього скаргу підтримали, просили задовольнити.

Представник державної виконавчої служби заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що державним виконавцем, який відкрив виконавче провадження, було здійснено всі передбачені законом дії.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20.01.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист на виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого 24.06.2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до скаржника, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6на утримання дочки ОСОБА_7, починаючи з 03.02.2009 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

24.06.2011 року ОСОБА_6 звернулась до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві про прийняття виконавчого листа до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.06.2011 року виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.06.2011 року, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.06.2011 року, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

25.06.2011 року старшим державним виконавцем ВДВ Деснянського РУЮ в м. Києві ОСОБА_8, яка як пояснила представник ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві, на даний час у вказаній установі не працює, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.06.2011 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

25.06.2011 року згідно супровідного листа ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були направлені копії постанов про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином доводи скаржника та представника останнього з приводу того, що скаржника як боржника не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Дегтярьовою Ю.С. є необґрунтованими, оскільки таке повідомлення мало місце з боку старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві ОСОБА_8

В подальшому виконавче провадження було передано державному виконавцю ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Дегтярьовій Ю.С., у зв"язку із звільненням з місця роботи ОСОБА_8

Згідно ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 30.12.2014 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно виклику до державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Дегтярьової Ю.С. вбачається, що остання викликала боржника до державної виконавчої служби 23.06.2014 року, проте боржник до служби не з'явився.

15.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Дегтярьовою Ю.С. було направлено подання до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон скаржника та подання до Деснянського РУГУ МВС України про притягнення до кримінальної відповідальності скаржника у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. 25.07.2014 року судом відмовлено у задоволенні подання.

13.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Дегтярьовою Ю.С. було повторно здійснено виклик скаржника до державної виконавчої служби, проте боржник до служби не з'явився.

Згідно ч. 1 ст. 6, ч. ч. 1, 2 .ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 30.12.2014 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що права та свободи заявника, як боржника у виконавчому провадженні порушені не були.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зважаючи на те, що державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Петровою А.І. під час вчинення виконавчих дій розрахунок від 12.12.2014 року, щодо видачі якого стягувачу, скаржник просить визнати бездіяльність виконавця протиправною в подальшому 14.04.2015 року, а також пізніше неодноразово був перерахований, суд не вбачає з боку державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Петровоюї А.І. протиправної поведінки, зокрема бездіяльності. Так, на вимогу стягувача остання могла отримати будь- який документ, який міститься у виконавчому провадженні, що передбачено ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 30.12.2014 року.

Крім того, скаржником не зазначено, в чому полягала неправильність розрахунку, який проводився за відсутності відомостей, які в подальшому були надані скаржником і на підставі яких був проведений остаточний розрахунок.

Суд вважає, що питання правильності чи неправильності здійснених розрахунків за наявності помилок або невірного застосування закону, не може свідчити про бездіяльність.

Та обставина, що при визначенні розміру неустойки позивач ОСОБА_6 для обґрунтування позовних вимог взяла за основу саме первинний розрахунок є її правом, правомірність таких вимог в подальшому підлягає вирішенню судом під час розгляду справи та ухваленні рішення і не може свідчити про бездіяльність державного виконавця.

Крім того, скаржник просить скасувати розрахунок виготовлений 12.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Петровою А.І., проте останній не є актом індивідуальної дії, а лише документом, який визначає фактичні дані щодо наявності боргу і який в свою чергу в подальшому був неодноразово змінений, у зв'язку з чим такий спосіб захисту в даному випадку обраний не вірно.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Дегтярьова Ю.С., Петрова А.І., начальника відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Ніколаєва С.В. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: