Справа № 316/615/16-ц
Провадження № 2/316/497/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Енергодарський міський суд

Запорізької області у складі:

головуючого: Ткаченко І.М.,

при секретарі: Лохматова Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати право спільної сумісної власності за нею ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Визнати право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь судовий збір у розмірі 1069,30 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 вересня 1995 року, вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 349. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем ОСОБА_1 не склалося. Шлюб між ними на теперішній час офіційно не розірвано, але в квітні 2016 року нею подано позов про розірвання шлюбу. За час спільного проживання та за спільні кошти, вони в серпні 2009 року придбали автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Вищеназваний автомобіль зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_1, але набутий за час шлюбу та за спільні кошти. Добровільно вирішити питання про розподіл спільно нажитого майна вони не спромоглися.

У судове засіданні позивачка не зявилася, надала заяву у якій просить розглянути справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши надані докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.09.1995 року, сторони уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за № 349. Від даного шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання та за спільні кошти, вони в серпні 2009 року придбали автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 1 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 6 вищезазначеної статті передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а пунктом 9 передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Главою 8 СК України «Право спільної сумісної власності подружжя» передбачена можливість поділу майна (ст.69 СК) та визначає порядок такого поділу (ст.ст. 70,71 СК).

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Також ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України ), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України), або визнанням права власності.

Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Дослідував матеріали справи, суд вважає, що вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 60,71 СК України, ст.328, ч.3 ст.368, ч.2 ст.370, ст.372 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) на автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) на автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

Визнати право спільної часткової власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) на автомобіль «KIA CARENS», 2008 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 1069,30 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І. М. Ткаченко