Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/458/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

22 квітня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.05.2014 близько 22.00 години ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2, умисно, з корисливих мотивів знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинили вбивство його батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 при наступних обставинах, а саме: 20.05.2014 ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_3 на мобільний телефон та запропонував зустрітись за вищевказаною адресою, щоб підзаробити гроші. Зустрівшись у зазначеному місці ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_6 про те, що в квартирі вищевказаного будинку проживає самотній чоловік з фізичними вадами, у якого можуть бути на збереженні грошові кошти і, легко подолавши його опір, можна заволодіти вказаними грошима. Дійшовши спільної згоди про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 підійшли до місця проживання потерпілого, де двері квартири їм відчинив ОСОБА_5, якому ОСОБА_2 наніс один удар ногою в область грудної клітки, від чого ОСОБА_5 впав на підлогу спиною донизу та ОСОБА_2, не даючи змоги йому піднятись, почав тримати останнього за руки, а в цей час ОСОБА_6 пішов в кімнату, для того щоб знайти подушку, якою хотів затулити рота ОСОБА_5 Повернувшись з подушкою, він поклав її на обличчя ОСОБА_8 та почав його душити, після чого зрозумівши, що однієї подушки замало, - він пішов за іншою, в той час коли ОСОБА_2, - продовжував душити потерпілого, знайшовши ще одну подушку, ОСОБА_6 повернувся до місця події та разом з ОСОБА_2, за допомогою вказаних предметів, дочекались поки ОСОБА_5 припинив дихати та впевнившись, що настала смерть останнього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_2 обшукали квартиру та з шафи, яка знаходилась в кімнаті, викрали грошові кошти в сумі 700 гривень. Таким чином, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 умисно, з корисливих спонукань, в результаті своїх дій, спричинили ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді численних саден та синців на тулубі і кінцівках, в результаті чого смерть останнього настала внаслідок перешкоди дихання (причиною смерті є механічна асфіксія).

Умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кваліфіковані за п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України, тобто умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Позивач, як син загиблого був визнаний за кримінальним провадженням потерпілим.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.09.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено до 12 років позбавлення волі кожний. Стягнуто з законних представників обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь позивача 13378,84 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, а всього 63378,84 грн.

В зв'язку з досягненням засудженим ОСОБА_2 повноліття, його законний представник ОСОБА_9 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.12.2015 його заява задоволена та визнано виконавчий лист в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 63378,84 грн. таким, що не підлягає до виконання.

На підставі викладеного та враховуючи той факт, що засуджений ОСОБА_2 досяг повноліття, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 13378,84 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, а всього 63378,84 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення розгляду справи. До початку судового засідання подав заяву з проханням проводити слухання справи без його участі, повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не доставлявся, оскільки на даний час відбуває покарання у Піщанській виправній колонії УДПтС України у Вінницькій області (59). Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через адміністрацію установи виконання покарань, про що свідчить розписка.

Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.09.2014 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України - 9 років позбавлення волі; за п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України - 12 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, кінцево визначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Крім того, стягнуто в солідарному порядку зі ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 13 378,84 грн. та моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., а всього загальну суму 63 378,84 грн. Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Також встановлено, що 20.05.2014 близько 22-00 год. діючи умисно, за попередньою змовою та разом з ОСОБА_3, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 в ході вчинення розбійного нападу на власника квартири ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинили умисне вбивство ОСОБА_5 Таким чином, ОСОБА_2, разом з ОСОБА_3 умисно з корисливих спонукань в результаті своїх дій, згідно висновку експерта №403 від 14.06.2014 спричинили ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді численних саден та синців на тулубі і кінцівках, внаслідок чого смерть останнього настала з-за перешкоди диханню, причиною смерті є механічна асфіксія.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином померлого ОСОБА_5 та визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №0001816.

За даним судовим рішенням був виданий виконавчий лист №712/11025/14-к, який звернуто до виконання.

В зв'язку з досягненням засудженим ОСОБА_2 повноліття, його законний представник ОСОБА_9 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.12.2015 визнано виконавчий лист №712/11025/14-к від 02.09.2014, в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 63378,84 грн., - таким, що не підлягає до виконання.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК).

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (ч.2 ст. 1168ЦК).

Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Що стосується відшкодування позивачеві відповідачем моральної шкоди, то враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України, роз'яснення п.3, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 79 ЦПК України визначено види судових витрат, до яких зокрема, - віднесено судовий збір. Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача дохід держави судові витрати в розмірі 1121грн. 00коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166-1168, 1179 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 58-61, 79-88, 157, 209-225 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 13378грн. 84коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50000грн. 00коп., а всього - 63378грн. 84коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 1121грн. 00коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька