Справа №592/5236/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1629/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ ) звернулось до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом, свої вимоги мотивувало тим, що 08 червня 2010 року між ПАТ та відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній надано кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36% на рік відсотків за користування кредитом, що відповідає строку дії картки. Оскільки ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, просило стягнути з неї заборгованість в сумі 33 466 грн. 00 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не взято до уваги заяву про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та виписки по рахунку, якими на думку апелянта, підтверджується отримання відповідачем карти, надання банком кредитних коштів та часткове погашення нею заборгованості. Вважає, що визначений в розрахунку розмір заборгованості за кредитним договором, відповідачем не спростовано та судом відхилено лише з формальних міркувань.

Заслухавши пояснення представника ПАТ, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідачки, який заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази видачі відповідачу кредиту в сумі 5 000 грн., з розрахунку заборгованості неможливо встановити, на яку суму тіла кредиту нараховувались відсотки. Умови та Правила надання банківських послуг фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки вони не підписувались відповідачем.

Проте з такими висновками суду колегія суддів не може погодитись, оскільки вони зроблені внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2010 року ОСОБА_3 було підписано анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій вказані персональні данні відповідача. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду з тим, що дана заява, разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являється договором про надання банківських послуг ( а.с. 8 ).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Даний договір складається із кількох документів : анкети - заяви ( а.с. 8 ), памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг ( а.с. 11-34 ), а також Тарифів (а.с. 104), з якими відповідача було ознайомлено, що вона засвідчила своїм підписом.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки « Універсальна, 30 днів пільгового періоду » по договору SAMDN6408 ОСОБА_3, були визначені наступні умови надання відповідачу кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період 30 днів по кожному траншу; базова відсоткова ставка 3% в місяць; розмір щомісячних платежів ( включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді ) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені 1, яка дорівнює базовій процентній ставці за кожний день прострочення кредиту та пені 2 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. за місяць, яка нараховується один раз у місяць; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії; відсоткова ставка ( в місяць ) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування в розмірі базової відсоткової процентної ставки за кредитним лімітом ( а.с. 104 ).

З даними умовами кредитування ОСОБА_3 ознайомилась 20 вересня 2011 року.

Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обовязковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобовязання, тощо.

З наданих представником ПАТ фотокарток ( а.с. 121-122 ), роздруківок програмного комплексу ( а.с. 125 ), а також пояснень представника відповідача в суді апеляційної інстанції вбачається, що для користування кредитними коштами відповідачці почергово видавалися 2 картки, з терміном дії до липня 2015 року та до вересня 2017 року відповідно.

З виписки по картці/рахунку 412927 і додатковим рахунком договору за період з 01 вересня 2011 року по 31 березня 2016 року ( а.с. 7884 ) слідує, що ОСОБА_3 починаючи з 20 вересня 2011 року користувалась кредитними коштами, а саме оплачувала товари, знімала готівкові кошти та частково погашала заборгованість за кредитним договором.

Ці обставини представник відповідачки під час розгляду справи також не спростував.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що кредитний ліміт відповідачці неодноразово збільшувався ( з 300 до 5000 грн. ), оскільки вона, певний час, належним чином виконувала умови договору. Для збільшення кредитного ліміту відповідачка з»являлася до банківської установи та надавала необхідні документи ( а.с. 106 ).

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Звертаючись до суду з даним позовом ПАТ просив стягнути з відповідача 33 466 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких 4998 грн. 74 коп. за кредитом; 23 547 грн. 45 коп. по відсоткам за користування кредитом; 2 850 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісії, також штрафи.

Однак колегія суддів не може погодитись з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом в спірний період, оскільки з розрахунку заборгованості, який був доданий до позовної заяви, відповідачеві на прострочену заборгованість нараховувались відсотки виходячи з відсоткової ставки 72 % річних, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

В звязку з невиконанням відповідачем умови договору, станом 31 березня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 9 731 грн. 61 коп., з яких 4 998 грн. 74 коп. по тілу кредиту, 4 732 грн. 87 коп. по відсоткам за користування кредитом. Зазначений розмір заборгованість підтверджується наданим ПАТ до суду апеляційної інстанції розрахунком, узгоджується умовами кредитного договору та не спростований відповідачем.

Доказів сплати боргу відповідачем суду надано не було.

Окрім того, за неналежне виконання зобовязання за договором ОСОБА_3 ПАТ було нараховано пеню в розмірі 2850 грн. 00 коп. та штраф в сумі 500 грн. ( фіксована складова ) та 1569 грн. 81 коп. ( процента складова ).

Разом з тим, з укладеного між ПАТ та ОСОБА_3 договору слідує, що за одне і те саме правопорушення порушення строків погашення заборгованості, передбачена подвійна відповідальність у вигляді штрафу та пені.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що неустойка у вигляді пені в сумі 2 580 грн. 00 коп. не підлягає стягненню з відповідача.

При визначенні суми штрафу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно довідки про умовах кредитування, яка була підписана ОСОБА_3 20 вересня 2011 року, за порушення строків виконання зобовязання розмір штрафу становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

Отже, за неналежне виконання умов договору з ОСОБА_3 підлягає стягненню штраф: 500 грн. - фіксована складова та 486 грн. 58 коп. (( 4998 грн. 74 коп. +4732 грн. 87 коп.)*5%) змінна складова, а разом : 986 грн. 58 коп.

Посилання представника відповідача на постанови Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, від 11 лютого 2015 року по справі №6-240цс14, є безпідставними, оскільки викладена в них правова позиція стосується збільшення строку позовної давності, де дійсно має бути доведено узгодження з позичальником (ст. 259 ЦК України).

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, заявленого під час перебування справи в суді першої інстанції, задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 256257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України ).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України ).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України ).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж внесений 10 вересня 2013 року, прострочена заборгованості по кредиту виникла починаючи з 31 вересня 2013 року ( а.с. 6-7 ), а позов до суду ПАТ подано 01 червня 2016 року.

Таким чином, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ звернулось в межах строків позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Оскільки судом першої інстанції неповністю зясовано обставини, що мають значення для справи, тому рішення у вдповідності до п. 3) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ, стягнувши з ОСОБА_3 на його користь 10 718 грн. 19 коп., з яких 4 998 грн. 74 коп. по тілу кредиту, 4 732 грн. 87 коп. по відсоткам за користування кредитом, та 986 грн. 58 коп. штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до задоволеної частини позовних вимог ( 32 % ), належить стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ 440 грн. 96 коп. ( 1378 грн.*32% ) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 485 грн. 06 коп. ( 1515,80грн.*32% ) судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » 10 718 гривень 19 копійок заборгованості за кредитним договором, 440 гривень 96 копійок судового збору за розгляд справи інстанцій ними судами та 485 гривень 06 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді