Номер провадження: 22-ц/785/4397/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування «Про визнання договору дарування недійсним», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 березня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

26.07.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, по якому просила визнати недійсним договір дарування від 30.10.2003 року, укладений між МПП «Труд» та ОСОБА_4 в частині передання МПП «Труд» безоплатно у власність останнього 33/100 частин квартири № 15, 17, 21-а,25 в будинку № 30 по вул. Ковалевського в м. Одесі, в будівлі гуртожитку, стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування вимог, позивач посилалась на те, що з дня народження, тобто з 01.05.2001 року малолітня ОСОБА_3 разом зі своєю матірю ОСОБА_6 проживала в гуртожитку, в квартирі АДРЕСА_1, в якій остання була зареєстрована з 26.07.1996 року. ОСОБА_6 в грудні 2008 року зверталась до Приморського РВ із заявою про реєстрацію місця проживання своєї доньки ОСОБА_3 за вказаною адресою, але у зв'язку з хворобою та бюрократичною тяганиною не мала можливості вирішити це питання. 14.09.2010 року ОСОБА_6 померла. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації від 30.03.2011 року малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.04.2011 року позивача як рідну бабусю призначено опікуном малолітньої ОСОБА_3 09.03.2011 року ОСОБА_3 була зареєстрована у вищезазначеній квартирі, в якій дитина фактично постійно проживала з дня свого народження.

Позивач також зазначила, що 12.07.2000 року будівля гуртожитку на підставі рішення Одеського міськвиконкому № 379 була передана в приватну власність МПП «Труд». 28.12.2010 року Одеська міська рада прийняла рішення № 40-VI про скасування вказаного рішення. Відповідно до рішення Одеської міської ради № 2186-VI від 24.07.2012 року до комунальної власності територіальної громади м. Одеси прийнято будівлю гуртожитку в цілому і будівлі залишено статус гуртожитку, дозволено приватизацію його приміщень. Оскільки ОСОБА_3 на законних підставах з моменту свого народження проживає в спірному приміщенні, то вона отримала право на приватизацію вказаної квартири. Однак, тільки 23.05.2013 року їй стало відомо, що згідно договору-дарування від 30.10.2003 року власником 33/100 частин квартири № 15, 17, 21-а, 25 за адресою: м. Одеса, вул. Ковалевського, 30 є ОСОБА_4 Позивач вважає, що вказаний договір укладений з порушенням законодавства та порушує права малолітньої ОСОБА_3

Позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник позов не визнали, вважали його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надали суду письмові заперечення на позов.

Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування з позовом погодилась, в останнє судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу до суду не з'явилася, будучи сповіщеним належним чином, надавши суду письмові заперечення на позов, згідно яких просила в позові відмовити та розглядати справу за її відсутністю.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

26.03.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просила рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків районного суду дійсним обставинам справи, а також на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.05.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року ухвала апеляційного суду Одеської області від 14.05.2014 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, позивачем пропущено строк позовної давності, при цьому зазначивши про необгрунтованість позовних вимог.

Проте погодитись з такими висновками районного суду не можна з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 379 від 12.07.2000 року було оформлено та видано МПП „Труд" свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку в м. Одесі по вул. Ковалевського, 30. На підставі вказаного рішення 31.07.2000 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку за № 009021, відповідно до якого МПП „Труд" на праві приватної власності належить об'єкт в цілому, розташований в м. Одесі, вул. Ковалевського, 30, що складається з однієї будівлі загальною площею 1342,1 кв.м. Право власності МПП „Труд" було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН" 01.08.2000 р.(а.с.51, 94).

Згідно договору дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 12589 від 30.10.2003 року, укладений між МПП „Труд" та ОСОБА_4, останній є власником 33/100 часток квартири № 15,17,21-а,25 по вул. Ковалевського, буд.30. Зазначена частка складається із двох житлових кімнат під літерами: 5, 9, загальною площею 31,4 кв.м. та підсобних приміщень під літерами: 1 ? коридора; 3,6 коридори; 7 - санвузол.

Згідно технічного паспорту на будівлю гуртожитку по вул. Ковалевського, 30 у м. Одесі, виготовленого станом на 09.07.2003 року, приміщення 1-го поверху: під літ. 9 пл. 20,2 кв.м., літ.5 пл. 11,2 кв.м., входять до складу квартири № 21-а. До складу квартири № 25 входять приміщення під літ.11 пл.. 10,0 кв.м., під літ. 12 - пл.15,2 кв.м., під літ.13 пл. 9,8 кв.м. ( а.с. 184, том 1).

Крім того, згідно технічного паспорту від 02.12.2010 року стосовно спірної квартири № 25, також вбачається, що до складу даної квартири входять приміщення під літ. 11, 12, 13. ( а.с. 113-114, том 1).

Таким чином, предметом договору дарування від 30.10.2003 року фактично була квартира № 21-а, яка складала 33/100 часток квартири № 15, 17, 21-а, 25.

Отже, позивач безпідставно вважала, що зазначеним договором дарування були порушені права малолітньої ОСОБА_3

На дану обставину районний суд уваги не звернув, не пересвідчився, що предметом договору дарування (по складу приміщень) не була квартиру № 25, а відтак не були порушені права позивача.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У даному випадку позивач не довела порушення цивільного права малолітньої ОСОБА_3 укладенням зазначеного договору дарування, тобто її вимоги слід визнати безпідставними.

У подальшому, рішенням Одеської міської ради № 40-VI від 28.12.2010 року було скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 379 від 12.07.2000 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2012 року, яка набрала законної сили 23.10.2012 року зобов'язано КП „ОМБТІ та РОН" здійснити державну реєстрацію припинення права власності МПП „Труд" на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Ковалевського, 30, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.25, 26 - 29).

09.03.2011 р. в адміністративному порядку, за клопотанням Служби у справах дітей Одеської міської ради, була здійснена реєстрація малолітньої ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 ( був. Ковалевського). (а.с.16, 23).

Отже, житлові та майнові права малолітньої ОСОБА_3 були відновлені у позасудовому порядку.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вищенаведені, встановлені апеляційним судом фактичні обставини у справі, надають підстави дійти до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, тому у задоволенні позову слід відмовити саме із цих підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи відповідно до п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у звязку з його безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303,307 ч.1 п.2, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково .

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

19.10.2016 року м. Одеса