Справа № 346/2515/16-ц
Провадження № 2/346/925/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,

секретаря Олексюк Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воронської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його будівництва та обслуговування, посвідченим 15 червня 2000 року секретарем Воронської сільської ради, згідно якого спадкодавець все своє майно та належні їй права заповіла її сину ОСОБА_2.

У визначений законом строк ОСОБА_2 не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто спадщини не прийняв і взагалі заявив, що не бажає спадкувати це майно.

Після смерті ОСОБА_3 вона поховала її та доглядала спадкове майно.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року їй визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У визначений судом додатковий строк вона подала заяву нотаріусу, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

При оформленні спадщини з'ясувалося, що правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3 відсутній та відсутні відомості в Державному реєстрі прав власності, а тому нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, а саме: сарай, навіс, убиральню, що розташовані по АДРЕСА_1

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач теж подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають.

З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його будівництва та обслуговування.

Згідно заповіту, посвідченого 15 червня 2000 року секретарем Воронської сільської ради, спадкодавець все своє майно та належні їй права заповіла ОСОБА_2. Однак у визначений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто спадщини не прийняв і взагалі заявив, що не бажає спадкувати це майно.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1223 ЦК України в ред. 2003 року право спадкування за законом виникає в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини.

Так як спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 спадщини не прийняв, то у позивачки, як спадкоємця першої черги за законом, виникло право на спадкування за законом. Після смерті ОСОБА_3 вона поховала її та доглядала спадкове майно.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У визначений судом додатковий строк вона подала заяву нотаріусу, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до вимог п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається після подачі правовстановлюючого документа та витягу з Реєстру прав власності. Проте при оформленні спадщини з'ясувалося, що правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3 відсутній та відсутні відомості в Державному реєстрі прав власності, а тому нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, 2003 року, право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації.

Будинок АДРЕСА_1, що належав на праві особистої власності ОСОБА_3, побудований ще в 1989 році, що стверджується довідкою сільської ради, виданою на підставі погосподарської книги та технічним паспортом. На час, коли ОСОБА_3 стала власником будинку в сільській місцевості не була передбачена реєстрація будинків. Дана обставина випливає із п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків і будинковолодінь в містах і селищах міського типу.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А тому до набрання чинності ЦК України, в редакції 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації.

На час коли ОСОБА_3 стала власником будинку питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинок за громадянами у погосподарські книги належали до компетенції виконкомів місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, правовстановлюючим документом є запис в погосподарській книзі.

Так як відповідно до вимог п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності у зв'язку із смертю припиняється, то зареєструвати будинок в даний час неможливо, а без реєстрації будинку позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України вважаюся такою, що прийняла її, а тому суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, а саме: сарай, навіс, убиральню, що розташовані по АДРЕСА_1

Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копією свідоцтва про народження /а.с.6/, копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.7/, довідками Воронської сільської ради від 01.04.2016 р. /а.с.8-9/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2015 р. /а.с.10/, копією технічного паспорта /а.с.11-14/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.15/, копією Державного акту на право приватної власності на землю /а.с.16/, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі /а.с.17/, листом Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 04.12.2015 р. /а.с.18/.

На підставі ст.,ст. 15, 331, 346, 392, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України та керуючись ст.,ст. 130, 197 ч.2, 214-216, 218, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, 1958 року народження, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, а саме: сарай, навіс, убиральню, що розташовані по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/2515/16-ц.

Суддя Хільчук І. І.