Апеляційний суд Житомирської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Агенцій «Гарячі тури», третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом та після його уточнення просила розірвати договір на туристичне обслуговування від 16 червня 2015 року, що укладений між нею та ТОВ «Тез Тур», від імені якого діяли на підставі агентського договору ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» та згідно субагентського договору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 Крім того, просила стягнути на її користь солідарно із відповідачів 22774 грн., які були сплачені за договором на туристичне обслуговування і 5000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 16 червня 2015 року було укладено договір на туристичне обслуговування між нею та ТОВ «Тез Тур», від імені якого діяли на підставі агентського договору ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» та згідно субагентського договору № 282 від 17 лютого 2014 року ФОП ОСОБА_3

За цим договором нею було сплачено ОСОБА_3 24310 грн. вартості туристичних послуг, однак турагент не виконав умов договору.

05 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_5 з проханням отримати супровідні документи для підготовки до подорожі. Остання електронною поштою повідомила, про неможливість виконання ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» своїх обовязків по оплаті замовленого туристичного продукту перед Туроператором ТОВ «Тез Тур». Отже, відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали, обумовлену договором послугу не надали, грошові кошти не повернули. Ненадання туристичної послуги порушило право позивача на відпочинок, завдало хвилювань і втрати спокою, чим спричинено їй моральну шкоду. Посилаючись на вказані обставини, просили задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Агенцій «Гарячі тури» на користь ОСОБА_2 22774 грн. сплачених за договором, 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванні.

Зокрема, судом не дотримано вимог ч.2 ст. 160 ЦПК України, порушено основний принцип цивільного судочинства, що закріплений в ст.1 ЦПК України щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи.

Суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи. А саме, судом при ухваленні рішення не враховані положення ст.ст. 20, 30, 32, 33 Закону України «Про туризм», а також п.9.9. Договору на туристичне обслуговування і п. 4.6 Субагентського договору № 282 від 17.02.2014 року, де передбачено, що кошти отримані Турагентом від реалізації ОСОБА_6, не є власністю Турагента, а є транзитними коштами і ввірені йому на тимчасове зберігання до здійснення розрахунків з Туроператором.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Законів України «Про туризм», «Про захист прав споживачів» та нормами Цивільного кодексу України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону організацію та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг виключно здійснює туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. А туристичні агенти - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність в реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

За договором на туристичне обслуговування одна сторона Туроператор, який укладає договір безпосередньо або через Турагента зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов'язується оплатити його (ч.1 ст. 20 Закону України «Про туризм»).

Згідно з ч. 2 ст. 20 вказаного Закону до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом (ст.ст. 901, 902 ЦК України).

Судом встановлено, що 16 червня 2015 року між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір на туристичне обслуговування. За змістом цього правочину убачається, що ОСОБА_3, надалі Турагент, що діє на підставі Статуту (виписки про реєстрацію), який діє від імені та за дорученням Туроператора «Тез Тур» з одного боку та на підставі субагентського договору без номера від 01.09.2010 року через ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», в особі директора ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_2, надалі Турист, який діє від свого імені на підставі повної необмеженої праводієздатності з другого боку, названі в подальшому «Сторони», керуючись ст. 901-907 ЦК України, ст. 295-305 ГК України, ст. 18-24 Закону України «Про туризм», іншими нормативними актами, що регулюють відносини у сфері туристичної діяльності, уклали даний Договір про те, що Туроператор, відповідно до заявки, поданої Туристом Турагенту в усній або письмовій формі, за плату зобовязується надати Туристу комплекс туристичних послуг, а саме - подорож до Єгипту з 11 липня по 18 липня 2015 року (а.с.7-8).

Згідно п.2.13 цього Договору вартість ОСОБА_6 (туристичних послуг) становить 24310 грн. ОСОБА_2 готівкою вказані кошти сплатила ОСОБА_3, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру без номера від 17 червня 2015 року (а.с.13).

На підставі рахунку фактури № 11053 від 16 червня 2015 року за туристичний пакет, що надається ОСОБА_2, шляхом банківського переказу ОСОБА_3 було перераховано 22774 грн. на рахунок ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» (а.с.15).

Згідно повідомлення, яке надійшло 26.06.2015 року на електронну пошту ФОП ОСОБА_3 від ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» (а.с.17), фінансові зобовязання товариство не змогло виконати, що позбавило можливості позивача на отримання туристичних послуг згідно укладеного Договору.

Із пояснень ОСОБА_3 убачається, що укладаючи з позивачами вказаний Договір на туристичне обслуговування, вона діяла як субагент ТОВ «Туз Тур» на підставі субагентського договору № 282 від 17.02.2014 року, укладеного між нею та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», яке є турагентом туроператора ТОВ «Тез Тур». В Договорі від 16.06.2015 року, укладеним між нею та ОСОБА_2 помилково зазначений субагентський договір без номера від 01.09.2010 року.

Як видно із змісту субагентського договору № 282 від 17.02.2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» (а.с. 9-11), в ньому відсутні відомості щодо надання товариством з обмеженою відповідальністю «Тез тур» повноважень ОСОБА_3 на укладення Договорів на туристичне обслуговування, тобто отримання турпродукту, який надається туроператором ТОВ «Тез Тур».

Наявність правовідносин в галузі надання туристичних послуг між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 і ТОВ «Тез Тур» заперечується і представником товариства. Зокрема, як убачається із зразка Договору на туристичне обслуговування та Агентського договору про реалізацію туристичних продуктів № 3450 від 02.04.2013 року, укладеного між ТОВ «Тез Тур» та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» (а.с.51-62), вказані документи іншої форми та змісту, ніж ті, що надані ОСОБА_3

Крім того, встановлено, що згідно п. 3.2 Договору № 3450 від 02.04.2013 року Турагент повинен особисто виконати дії, на які він уповноважений Туроператором. Укладення субагентських договорів заборонено, якщо інше не передбачене Додатком до Договору. При порушенні Турагентом цієї вимоги настають наслідки, передбачені п.7.2.12. Сторонами не заперечується, що між ТОВ «Тез Тур» та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» не укладались додатки до агентського договору, які б надавали право останньому укласти субагентський договір і залучити до реалізації туристичних послуг ФОП ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначено, що ТОВ «Тез Тур» була прийнята заявка на отримання позивачами ОСОБА_6, яка надійшла від ОСОБА_3, що свідчить про наявність агентських відносин між товариством і ОСОБА_3 Однак, це не відповідає дійсності, оскільки вказана заявка як зазначено у Розділі 1 агентського договору, є лише повідомленням укладеного Турагентом договору на туристичне обслуговування, а не субагентського договору. Крім того, представник ТОВ «Тез Тур» не заперечив про надходження такої заявки, але не від ФОП ОСОБА_3, а від Турагента ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», що передбачено укладеним Агентським договором № 3450 від 02.04.2013 року. А враховуючи, що кошти на замовлений туристичний продукт не надійшли, то вказана заявка Туроператором була скасована.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за наведених обставин договір на туристичне обслуговування без номера від 16 червня 2015 року в розумінні ст. 203 ЦК України є нікчемним, оскільки ФОП ОСОБА_3 не мала повноважень діяти, як Турагент від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «Тез Тур». Відтак, відсутні правові підстави для розірвання вказаного нікчемного правочину.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

За неналежне виконання своїх зобов'язань Туроператор, Турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності Туроператора, Турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини (ст. 32 Закону України «Про туризм»).

Частиною першою статті 33 цього Закону передбачено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Заподіяна Туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується субєктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 визнала майнову відповідальність перед позивачем внаслідок неотримання останнім туристичного продукту і повернула згідно укладеної між нею та ОСОБА_2 угоди № 1 від 11 липня 2015 року, 1536 грн. комісійної винагороди по Договору на туристичне обслуговування без номера від 16 червня 2015 року (а.с. 76).

ТОВ «Тез Тур» не заперечується, що між ним та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» існують договірні правовідносини, за якими останнє, як Турагент здійснює реалізацію туристичного продукту, що надається Туроператором.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_3 перерахувала кошти на оплату замовленого турпродукту відповідно до рахунку-фактури, виставленого турагентом ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», але Турагент своїх зобов'язань щодо надання туристичного продукту не виконав, кошти не повернув.

Посилання апелянта на те, що з моменту перерахування коштів на оплату туристичного замовлення Турагенту, вони стають власністю Туроператора, є безпідставним виходячи із наступного.

Агентським Договором про реалізацію туристичних продуктів № 3450 від 02.04.2013 року, укладеним між ТОВ «Тез Тур» та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», а саме п.4.4. передбачено, що кошти отримані Турагентом від реалізації турпродукту, не є власністю Турагента, а є транзитними коштами і ввірені йому на тимчасове зберігання до здійснення розрахунків з Туроператором (а.с. 61).

Таким чином, за відсутності доказів перерахування коштів за вартість замовленого турпродукту від Турагента до Туроператора, немає підстав вважати, що їх власником вважається Туроператор.

Доказів перерахування ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на рахунок ТОВ «Тез Тур» сплачених позивачем ФОП ОСОБА_3 коштів сторонами не надано і таких не встановлено в судовому засіданні.

З аналізу вищенаведених правових норм убачається, що майнову відповідальність перед позивачем повинно нести ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», оскільки товариство, як субєкт туристичної діяльності, отримані від ФОП ОСОБА_3 кошти за вартість туристичного продукту, не перерахувало Туроператору, що призвело до неотримання позивачем туристичних послуг і заподіяння останньому матеріальних та моральних збитків.

Суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача у сумі 3000 грн.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості здійснити заздалегідь запланований відпочинок, змушена витрачати час на зясування обставин відмови у наданні туристичних послуг, звернення до судових інстанцій з вимогою повернення сплачених коштів, що призвело до хвилювань, втрати спокою і змін у повсякденному житті, колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачеві, який відповідає принципам виваженості, справедливості і розумності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: