Справа № 606/2346/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Марціцкої І.Б.

з участю секретаря судового засідання - Пасько І.Б.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Ващука Я.С., представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування», публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування», публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди спричиненої в результаті ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 неподалік села Дарахів Теребовлянського району відбулось зіткнення автомобілів під керуванням водія ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Внаслідок ДТП, пасажири автомобілів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 загинули на місці пригоди, а водії та п'ять пасажирів обох автомобілів отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані в лікарню. В подальшому, водій ОСОБА_6 - помер. За даними обставинами проводиться досудове розслідування за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР 000307. Вказаною ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки ОСОБА_8, яка загинула на місці пригоди була його донькою. З часу загибелі доньки позивач переживає душевні страждання, перебуває в пригніченому стані, його переслідує почуття безвихідності. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює з урахуванням збільшених позовних вимог у вартісному вигляді в розмірі 1000 000,00 грн. При цьому з відповідачів публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування», публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» позивач просить стягнути на підставі п.27.3,27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі -Закон) в межах ліміту в рівних частинах по 3654,00 грн. З відповідача - ОСОБА_5 - решту суми, а саме - 992692,00 грн. Позивач просить стягнути моральну шкоду з відповідачів, посилаючись на те, що в силу ч.2 ст. 1188 ЦК України, особи, які спільно завдали шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам, зобов'язані відшкодувати таку шкоду незалежно від вини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, додатково відмітила, що внаслідок ДТП загинула малолітня дитина - донька позивача ОСОБА_4 ДТП сталося в результаті дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому моральну шкоду слід стягнути в рівних частинах в межах лімітів встановлених законодавством з страхових компаній, які застрахували цивільно - правову відповідальність водіїв, які спричини ДТП. Крім того, представник позивача вказала, що цивільно - правова відповідальність, за шкоду спричинену внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від вини, оскільки норми ч.2 ст. 1188 ЦК України є спеціальними, що в свої постанові по справі 6-108цс13 вказав Верховний Суд України, а тому на розгляд справи не впливає та обставина, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5, було повернуто судом прокурору для усунення недоліків.

Представник відповідача ПАТ НАСК «Оранта» - Ващук Я.С., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з наступних міркувань. Так, представник вказав, що спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює відносини в сфері страхування цивільно - правової відповідальності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Закон). Законом передбачено, що в разі настання страхового випадку, настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду заподіяну життю, здоров'я, та/або майну потерпілого. Для притягнення особи до цивільно - правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення - протиправна поведінка, наявність майнової та /або моральної, вина особи, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Так як водію ОСОБА_6, відповідальність якого була застрахована відповідачем, не оголошувалась підозра у вчиненні кримінального правопорушення, його не було притягнуто до адміністративної відповідальності, не має жодного документа, акта, довідки, які б підтверджували, що спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була спричинена ДПТ, відсутні правові підстави для виплати моральної шкоди страховою компанією НАСК «Оранта». Крім того, представник просить звернути увагу, що відповідно до ст. 26-1 Закону, потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження під час ДТП, відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати, це єдина норма Закону, яка визначає осіб та порядок відшкодування шкоди, таким чином позивач ОСОБА_4 не є потерпілим в розумінні Закону, і йому не може бути виплачене страхове відшкодування - моральна шкода.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що підставою для настання цивільно - правової відповідальності є правопорушення, склад якого включає в себе протиправну поведінку, наявність шкоди, вину особи, причинний зв'язок між протиправною поведінкою правопорушника і збитками. На час розгляду справи кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 стосовно вчинення ним кримінального правопорушення ч.3 ст. 286 КК України направлено органу досудового розслідування для усунення недоліків. Таким чином, на час розгляду справи вина ОСОБА_5 у вчиненні ДТП не доведена, а тому не має підстав стягувати моральної шкоди. Крім того, представник відповідача просив взяти до уваги, що відповідальність за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки несе власник, а не водій транспортного засобу. Власником автомобіля Субару Форестер з участю якого відбулося ДТП була ОСОБА_7, що підтверджується технічним паспортом, а відповідач ОСОБА_5 був водієм, відтак з нього не підлягає стягненню моральна шкода. Представник просив суд взяти до уваги ті обставини, що внаслідок ДТП, ОСОБА_5 залишився інвалідом, його дружина померла на місці пригоди, на його утриманні залишилось двоє малолітніх дітей, яких він виховує самостійно.

Представник публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» будучи належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи в судове засідання не заявився, причин неявки не повідомив, будь - яких письмових клопотань, заперечень не надав.

Судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається з витягу ЄРДР кримінальне провадження № 0000307, ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 14.54 год. на 93 км. автодороги сполученням «Івано - Франківськ - Бучач - Тернопіль» неподалік села Дарахів Теребовлянського району Тернопільської області відбулось зіткнення автомобіля «SUBARU FORESTER» (р.н. НОМЕР_5) під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «SSANG YONG Kyron» (р.н. НОМЕР_2) під керуванням водія ОСОБА_6. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «SUBARU FORESTER» ОСОБА_7 та пасажир автомобіля «SSANG YONG Kyron» ОСОБА_8 загинули на місці пригоди.

Згідно з висновку експерта від 23 січня 2014 року №883, при проведенні судово - медичної експертизи трупа малолітньої ОСОБА_8, мала місце транспортна травма, не виключено за обставин зазначених в постанові, тобто при зіткненні двох транспортних засобів, у одному з яким перебувала малолітня ОСОБА_8 з наступним травмуванням останньої частинами салону автомобіля. В п.5 вказаного висновку, вказано, що між отриманням внаслідок дорожньо - транспортної пригоди тілесних ушкоджень і настанням смерті потерпілої ОСОБА_8, існує прямий причинно- наслідковий зв'язок.

Як слідує з ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5503986 від 15.08.2013 року, виданого ПАТ «ХДІ страхування», страхувальником є ОСОБА_7, страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована по договору, забезпечений транспортний засіб - «SUBARU FORESTER» (р.н. НОМЕР_5).

Згідно з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5899209 від 21.12.2013 року, виданого Київською міською дирекцією Оболонського відділення ПАТ НАСК «Оранта», страхувальником є ОСОБА_10, страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована по договору, забезпечений транспортний засіб - «SSANG YONG Kyron» (р.н. НОМЕР_2).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 12 років, місце смерті с. Дарахів Теребовлянського району Тернопільської області. Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_4, батько- ОСОБА_11, мати -ОСОБА_12.

23 вересня 2015 року позивач в силу приписів ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся із заявами до ПАТ «НАСК «Оранта» та ПАТ « ХДІ Страхування» про виплату страхового відшкодування - моральної шкоди, завданої смертю доньки ОСОБА_8 в розмірі 3654,00 грн. з кожної страхової компанії. Однак, страховими компаніями зазначене страхове відшкодування в добровільному порядку не було виплачено.

Відповідно до частини 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно з п. 22.1. Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 27.1, 27.3 ст. 27 Закону, 27.1. страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Враховуючи вищенаведені норми закону, ІНФОРМАЦІЯ_1 мав місце страховий випадок - дорожньо - транспортна пригода, смерть потерпілої ОСОБА_8 є прямим наслідком цієї пригоди, що підтверджується висновком експерта, позивач - батько ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження, а тому йому підлягає до виплати страхове відшкодування в розмірі 7308,00 грн. (1218,00 грн. (мінімальна заробітна плата встановлена законодавством на день настання страхового випадку *12 = 14616,00 грн. - страхове відшкодування обом батьками, 14616,00/2 =7308,00 грн.)

Згідно з приписами п.36.3 ст. 36 Закону, у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, цивільно - правову відповідальність в межах ліміту за шкоду завдану здоровю, а також життю в рівних частинах повинні нести страховики обох джерел підвищеної небезпеки - ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ «НАСК «Оранта», тобто в розмірі 3654 грн. (7308,00/2).

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В силу ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України в справі № 6-108 цс 13.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Пунктом 8 постанови № 4 передбачено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

Таким чином, законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідач ОСОБА_5 на час здійснення ДТП - ІНФОРМАЦІЯ_1, в результаті якого загинула малолітня донька позивача, керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» р.н. НОМЕР_5 за участю якого сталася вказана пригода, мав посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, судом не встановлено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, а тому відповідач несе відповідальність за заподіяння шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди. Сам по собі факт непритягнення винної особи до адміністративної відповідальності чи відсутність вироку у кримінальній справі не може бути підставою для звільнення цієї особи від цивільної відповідальності, оскільки кримінальна та цивільно-правова відповідальність є різними за умовами, наслідками та не є взаємопов'язаними. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, про те, що з відповідача ОСОБА_5 не підлягає стягненню моральна шкода, оскільки його вина у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 286 КК України не доведена, так як не має вироку суду.

Частина 1 ст. 23 ЦК України, передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги душевний біль та страждання, яких зазнав позивач у зв'язку з смертю малолітньої доньки, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5 є інвалідом І групи, має на триманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ НАСК «Оранта» слід стягнути в користь держави по 487.20 грн. - судового збору. Судові витрати за задоволення позовних вимог до ОСОБА_5 слід віднести на рахунок держави, так як останній є інвалідом І групи.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 212, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов -ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування», публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди - задовільнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» в користь ОСОБА_4 -3654 грн. - моральної шкоди.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в користь ОСОБА_4 -3654 грн. - моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 і.п.н. НОМЕР_1 в користь ОСОБА_4 і.п.н.НОМЕР_6 - 100 000,00 грн. - моральної шкоди.

Судові витрати за позовні вимоги до ОСОБА_5 віднести на рахунок держави.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» в користь держави -487,20 грн. - судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в користь держави - 487,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка