ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідачів, посилаючись на те, що 17 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1001-008/08Ф, згідно умов якого відповідачу були надані грошові кошти в національній валюті у відповідності до графіка ліміту кредитування зі сплатою 24,99% річних для споживчих цілей та сплати страхових платежів за договорами заставного майна, а 01.03.2010 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору. Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов'язання ОСОБА_1, 01 березня 2010 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 22.06.2015 року за ним рахується заборгованість в сумі 422 938,61 грн., що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості, яку просив стягнути солідарно з відповідачів.

Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали письмові заперечення, відповідно до яких наголошують на тому, що в розрахунку заборгованості зазначено, що 11.11.2008 року банком було змінено відсоткову ставку у бік збільшення з 24,99 % до 27,99%, проте вони не були повідомленні про таке збільшення та між ними не укладалося ніяких додаткових вимог, тому збільшення є недопустимим та грубо порушує їх права. Крім того, вважають вимоги про стягнення пені за кредитом в сумі 84 750,94 грн. та процентів в сумі 116 401,21 грн., оскільки вони нараховані невірно, з порушенням терміну позовної давності. Також зазначили, що ОСОБА_1 офіційно не працює, а після перенесеної операції часто хворіє, проживає спільно з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. ОСОБА_2 працює в державному закладі охорони здоров'я та отримує маленьку заробітну плату, якої не вистачає на задоволення мінімальних життєвих потреб.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наступне.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1001-008/08Ф, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти в національній валюті у відповідності до графіка ліміту кредитування зі сплатою 24,99% річних для споживчих цілей та сплати страхових платежів за договорами заставного майна .

Відповідно до пункту 4.1 договору позичальник зобов'язується повертати кредит згідно графіка зменшення ліміту кредитування встановленого кредитним договору.

Згідно п.4.2 Кредитного договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. договору.

01.03.2010 року між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, відповідно до п.1.2 якого кредит надається Позичальникові строком з 17 жовтня 2008 року до 10 листопада 2008 року зі сплатою 24,99 відсотків річних, з 11 листопада 2008 року по 22 вересня 2009 року - зі сплатою 27,99 відсотків річних, з 23 вересня 2009 року по 17 жовтня 2017 року - зі сплатою 24,99 відсотків річних.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, 01 березня 2010 року між ПАТ КБ «Првекс-банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ОСОБА_1 належним чином не виконує умови кредитного договору щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентами за користування кредитом, у зв'язку з чим станом 22.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 422 938 грн. 61 коп., яка складається з:

заборгованості за кредитом - 112 010,00 грн.,

заборгованість за процентами - 109 776,45 грн.,

неустойка (пеня) за кредитом - 84 750,94 грн.,

неустойка (пеня) за процентами - 116 401,21 грн.

Незважаючи на взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання, відповідач ОСОБА_1 не виконував їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1001-008/08Ф.

Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості позичальника в частині нарахованих та здійснених платежів, термінів оплати за вищевказаним договором відповідачем не представлено, як і не надано доказів виконання зобов'язань за договором належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки.

В той же час, відповідачами у письмових запереченнях наголошено про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що пеня є похідною від основного зобов'язання, нараховується в межах позовної давності за основною вимогою, однак стягнення проводиться тільки за останні 12 місяців перед зверненням до суду - у межах спеціального строку позовної давності. Така правова позиція міститься в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

Укладеним кредитним договором та додатковим договором до нього сторонами не встановленого збільшеного строку позовної давності щодо пені.

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 13 жовтня 2015 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за період до 13 жовтня 2014 року (тобто період поза межами річного строку звернення до суду) не підлягають задоволенню з підстав пропуску строку звернення до суду та відсутності підстав для його поновлення.

Отже, згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 145) за період з 01 жовтня 2014 року по 22.06.2015 року (кінцева дата здійснення розрахунку) розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту складає 23415,38 грн., розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків складає 39901,92 грн.

Приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

За положеннями вказаної норми закону суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу.

Дана норма дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: по-перше, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; по-друге, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеного в пункті 27 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Як вбачається з матеріалів справи, розмір пені в межах річного строку позовної давності становить 63317,30 грн., а розмір збитків (тобто заборгованість за кредитом та відсотками) становить 221786,45 грн. Таким чином, розмір пені не тільки значно не перевищує, а взагалі не перевищує розміру збитків.

З наведеного виходить, що у суду відсутні підстави для зменшення розміру пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України.

З урахуванням викладеного та допущених відповідачем ОСОБА_1 порушень умов кредитного договору в частині взятих на себе зобов'язань, враховуючи вимоги ст. 554 ЦК України щодо солідарної відповідальності боржник і поручителя, суд дійшов висновку про необхідність стягнення солідарно з боржника - ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом - 112 010,00 грн., заборгованості за процентами - 109 776,45 грн., неустойки (пені) за кредитом - 23415,38 грн., неустойки (пені) за процентами - 39901,92 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суддів присуджує позивачу судовий збір у розмірі 1813 грн., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (285103,75 грн. х 100% : 422938,61 грн. = 67,41 %; 2690,08 грн. х 67.41 % : 100% = 1813 грн.) (а.с.1, п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6, 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 258, 526, 527, 530, 249, 610, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у загальному розмірі 285103,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 112 010,00 грн., заборгованості за процентами - 109 776,45 грн., неустойки (пені) за кредитом - 23415,38 грн., неустойки (пені) за процентами - 39901,92 грн.

У задоволені іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк» з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на відшкодування сплаченого судового збору по 906,50 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова