Справа № 344/3784/15-ц
Провадження № 2/344/1110/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на: 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська", -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивувала тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська". Позивачка як дружина покійного є спадкоємцем першої черги, окрім неї на спадщину претендує син покійного, ОСОБА_2. Позивачка звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки, її покійний чоловік не встиг оформити право власності на спадкове майно після своїх померлих батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Померлий батько її чоловіка ОСОБА_5 володів 1/3 часткою квартири за адресою АДРЕСА_1. Померла мати її чоловіка ОСОБА_6 володіла 1/3 часткою квартири за адресою АДРЕСА_1 та земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська". 1/3 часткою квартири за адресою АДРЕСА_1 володіє рідний брат її покійного чоловіка - ОСОБА_3. Позивачка прийняла спадщину після померлого чоловіка, оскільки, у встановлений законом 6-місячний термін звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з тим, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на вищевказане нерухоме майно. Позивачка є спадкоємцем за законом всього майна померлого чоловіка ОСОБА_4, яке включає 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська".

16.05.2016 року позивачка подала уточнюючу заяву, якою просила: визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 право власності на половину частки: 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (1/6 частки); 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська"(1/4); визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 право власності на другу половини частки: 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (1/6 частки); 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська"(1/4) у зв"язку з визнанням відповідачем ОСОБА_2 заявлених вимог.

Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити з підстав наведених у позовній заяві та заяві про уточненення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 10.09.2015 року (а.с.96).

Представники відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в частині визнання за позивачкою права власності на другу половини частки: 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (1/6 частки); 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська"(1/4), спадкоємцем якої по закону є відповідач ОСОБА_2, оскільки, останній від прийнятття спадщини у встановленому законом порядку не відмовився. Просили в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла свекруха позивачки ОСОБА_6 у віці 78 років, про що в книзі реєстрації смертей 02.08.2010 року зроблено актовий запис за № 1079, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 23.01.2004 року Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім"ї ОСОБА_6 - матері, ОСОБА_5 - батьку в рівних долях (а.с.16). Даний факт підтверджується довідкою ОКП Івано-Франківського ОБТІ від 26.08.2014 року №02074 (а.с.17).

З довідки садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська" від 19.04.2003 року №30 виданої ОСОБА_6 вбачається, що вона має садову ділянку НОМЕР_2 в кількості 0, 0930 га садовому товаристві "Бистриця Надвірнянська"(а.с.18).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2015 року спадкоємцями майна ОСОБА_6, 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, є її син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частку, син- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/2 частку. Спадщина на, яку у вказаній частці видано це свідоцтво, складається: з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1. З яких 1/3 частина цієї ж квартири належить спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 23.01.2004 року Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, а 1/3 частина цієї ж квартири належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року на підставі вищевказаного свідоцтва, зареєстрованого там же тоді ж, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири видано ОСОБА_3. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири ОСОБА_4 ще не видано (а.с.78).

Отже, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 були двоє синів ОСОБА_4, ОСОБА_3, спадкова маса в спірній квартирі становила 2/3 частини, долі спадкоємців у спадщині є рівними, тобто по 1/2 від спадкової маси, що становить 1/3 частки квартири ОСОБА_3 та 1/3 частки ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4 у віці 49 років, про що в книзі реєстрації смертей 12.02.2011 року зроблено актовий запис за №218, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 (а.с.14).

Оскільки, ОСОБА_4, помер через 6 місяців після смерті своєї матері, то він не встиг належним чином оформити спадщину за законом, хоча фактино прийняв її, так як не відмовився від неї.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1.

Позивачка звернулися до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийнятття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на ім"я ОСОБА_4 (а.с.19).

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, а отже фактично прийняла її, син позивачки не звертався із заявою до нотаріуса про відмову від спадщини, а отже фактично вступив в права.

Отже, уточнена позовна вимога позивачки про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 право власності половину частки: 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 (1/6 частки) та 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0, 0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська" (1/4 частки) є підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 відповідач у справі, повністю визнав заявлені до нього позовні вимоги і не заперечив проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за його відсутності (а.с.96).

В судовому засіданні позивачка висуваючи позовну вимогу на половину частки: 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 (1/6 частки) та 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0, 0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська"(1/4 частки) позивачка фактично усуває від спадкування свого сина ОСОБА_2

Особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитися усім або частиною майна отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни.

Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною(ч. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Отже, ОСОБА_2 має право відмовитись від своєї частки у спадщині, проте, у встановленому законом порядку. А тому, позовна вимога про визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 право власності на другу половину частки є безпідставною, оскільки, ОСОБА_2 від свої частки у спадщині на даний час не відмовився.

Статтею 10 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позову про визнання права власності на спадкове майно підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 1216-1218, 1268, 1270, 1273, 1274, 1276, 1296 ЦК України, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на: 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська" - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частки земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0930 га, яка знаходиться на території садівничого товариства "Бистриця Надвірнянська".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.