Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2012 року б/н в розмірі 19 621 грн 85 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 499 грн 39 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 4 261 грн 90 коп.; заборгованості за комісією за користування кредитом в розмірі 450 грн; штрафів: 500 грн (фіксована частина), 910 грн 56 коп. (процентна складова).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2012 року б/н в розмірі 19 621 грн 85 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 499 грн 39 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 4 261 грн 90 коп.; заборгованості за комісією за користування кредитом в розмірі 450 грн; штрафів: 500 грн (фіксована частина), 910 грн 56 коп. (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_1 22 травня 2012 року отримав кредит у розмірі 2 тис. грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку від 22 травня 2012 року, погодився, що вказана анкета-заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Кредитний ліміт протягом 2012-2014 року неодноразово збільшувався, зокрема, 22 лютого 2014 року відбулося чергове підвищення кредитного ліміту до 13 500 грн, про що відповідач знав, оскільки неодноразово отримував нові кредитні картки.

Позивач виконав умови договору та надав кредитні кошти, відповідач порушив порядок погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості в сумі 19 621 грн 85 коп., з яких: 13 499 грн 39 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 4 261 грн 90 коп. - відсотки за користування кредитом; 450 грн - комісійна винагорода; 1 410 грн 56 коп. - штраф.

Заперечуючи факт укладення спірного договору та підписання анкети-заяви, ОСОБА_1 подав клопотання про призначення судової-почеркознавчої експертизи вказаної заяви. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 вересня 2015 року клопотання задоволено та призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис у заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 травня 2012 року ОСОБА_1 чи іншою особою.

Відповідно до висновку судового експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гоменюка І.М. від 04 грудня 2015 року № 1.1-162/15 підписи в графі «Клієнт» на лицевій та зворотній сторонах в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 травня 2012 року, вірогідно, виконані ОСОБА_1

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово знімав кредитні кошти через термінали банку, проводив розрахунки платіжною карткою за придбані товари, здійснював поповнення мобільного телефону, що підтверджується випискою за його особовим рахунком з 05 червня 2013 року до 13 лютого 2014 року, а також вносив кошти на погашення кредиту, що свідчить про виконання грошових зобов'язань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, порушення порядку та строків сплати кредиту утворилась заборгованість, що є підставою для її стягнення.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

О.М.Ситнік