Справа № 145/112/16-ц Провадження № 22-ц/772/1495/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 28.04.2010 року шлюб було розірвано, а дитина залишалась проживати з ОСОБА_2 Рішенням суду з ОСОБА_3 стягуються на користь позивачки аліменти на утримання дитини, у розмірі 300 гривень щомісячно. З моменту винесення зазначеного рішення про стягнення аліментів у позивачки ОСОБА_2 змінився матеріальний та сімейний стан, а тому вона просила збільшити розмір стягуваних аліментів та встановити його на рівні 1000 гривень щомісячно.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.06.2009 року, і вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 300 гривень щомісячно до його повноліття, виданого на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.06.2009 року №2-360/2009р. повернути до суду після завершення його виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551,60 гривні.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.06.2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 15.05.2009 року до його повноліття.

Шлюб між сторонами у справі було розірвано 28.04.2010 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №58. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище Зоренко, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ №061341.

З довідки №18 виконавчого комітету Новоміської сільської ради від 14.01.2016 року (а.с.11) вбачається, що спільна дитина сторін ОСОБА_4, входить до складу сімї позивачки ОСОБА_2

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що матеріальний та сімейний стан позивачки ОСОБА_2, з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, змінився, що доводиться наступним.

Позивачка ОСОБА_2 не працює та постійно проживає у будинку бабусі з спільною дитиною сторін ОСОБА_4, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.01.2016 року (а.с. 13).

Довідкою КЗ «Тиврівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» встановлено (а.с.12) встановлено, що спільна дитина сторін ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у нефролога ВОДПП з приводу гіпоплазії лівої нирки, часто та довго хворіє простудними бронхолегеневими захворюваннями та потребує коштів на лікування.

Окрім того, судом враховано що в позивачки ОСОБА_2 народилась друга дитина ОСОБА_6, батьком якого, згідно свідоцтва про народження, є ОСОБА_7 (а.с.9).

Внаслідок народження другої дитини та захворюванням ОСОБА_4, ОСОБА_2 позбавлена можливості працювати, в той час як ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги для забезпечення нормального проживання.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлений з 1 січня 2016 року - 1455 грн., з 1 травня 2016 року - 1531 грн., з 1 грудня 2016 року -1637 грн.

Враховуючи наведене, зміну істотних змін матеріального та сімейного станів ОСОБА_2, судова колегія погоджується з частковим задоволенням позовних вимог судом першої інстанції та встановлення розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 на рівні 750 гривень щомісячно.

При визначенні зазначеної суми аліментів судом першої інстанції було враховано, що до складу сімї відповідача ОСОБА_3 входить пять осіб, що стверджується довідкою Томашпільської селищної ради №224 від 10.02.2016 року, однак вони не є його утриманцями, відповідач є працездатною особою та може надавати допомогу в утриманні та вихованні сина, однак не працює, що стверджується довідкою Томашпільської селищної ради №60 від 09.02.2016 року. ОСОБА_3 проживає в будинку батька ОСОБА_8 і разом обробляють та користуються земельною ділянкою, ведуть підсобне господарство.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_9

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ ОСОБА_10