Номер провадження: 22-ц/785/6079/16
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавча дирекція Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 р. державне підприємство «Адміністрація морських портів України», в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», (далі - ДП «АМПУ») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на користь ДП «АМПУ» суму заборгованості у розмірі - 4 200,00 грн. та судовий збір у сумі - 1 218,00 грн..

Позовні вимоги ДП «АМПУ» обґрунтовувало тим, що проведеною у вересні 2015 р. виконавчою дирекцією Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перевіркою використання страхових коштів було виявлено, що ОСОБА_4 отримала путівку на санаторно-курортне лікування у період - з 03.12.2013 р. по 22.12.2013 р. з порушенням встановленого порядку. Путівка була видана ОСОБА_4 та поділена з її дитиною за відсутності довідки по формі 070/0. Вказаними діями завдано шкоду в розмірі - 4 200,00 грн..

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити їх за вказаних у позові підстав.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Посилалися на те, що під час вирішення питання про надання путівки підприємству були надані усі необхідні документи.

Третя особа у судове засідання представника не направила. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала письмові пояснення, в яких вказувала на те, що путівка була надана з порушенням встановленого порядку.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.06.2016 р. у задоволенні позову ДП «АМПУ» відмовлено.

ДП «АМПУ» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ДП «АМПУ», суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 1215 ЦК України, виходив з того, що путівка на санаторно-курортне лікування матері та доньки була видана з порушенням встановленого порядку. Разом з тим, відсутні докази вчинення відповідачкою дій, направлених на неправомірне отримання вигоди та завдання шкоди підприємству. (а. с. 79 - 80 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, нормам матеріального (ст. ст. 1212, 1215 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213, 338 ЦПК України) права. Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Встановлено, що відповідно до протоколу № 3 від 18.11.2013 р. засідання комісії по соціальному страхуванню ДП «АМПУ» (а. с. 72 - 73), на підставі наданої медичної довідки, було прийнято рішення про надання ОСОБА_4 путівки на санаторно-курортне лікування до санаторія «Орізонт» з 09.12.2013 р. тривалістю - 21 календарний день (путівка № 003018, повна вартість - 5 258 грн.), з оплатою її вартості у розмірі - 20%.

ОСОБА_4 хворіє хронічним бронхітом, що підтверджується довідкою № 205 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування (а. с. 45), а її донька Софія (а. с. 44) хворіє алергічним трахеобронхітом, що підтверджується довідкою № 1361/84 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування (а. с. 45).

За отриманою на підприємстві путівкою ОСОБА_4 разом з донькою знаходилася на санаторно-курортному лікуванні в санаторії «Орізонт» у період - з 09.12.2013 р. по 22.12.2013 р. (а. с. 47). За це Фондом соціального страхування з тимчасової працездатності було сплачено - 4 200,00 грн..

Між сторонами виникли правовідносини з приводу набуття майна без достатньої правової підстави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що путівка на санаторне-курортне лікування матері та доньки була надана з порушенням Порядку отримання застрахованими особами та членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 р. № 12, оскільки відсутня довідка по формі 070/0.

Разом з тим, згідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно із ст. ст. 16, 20, 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застраховані особи мають право на послуги медичної реабілітації.

За страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, як зокрема - оплата лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в уставові, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації, та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підстави і правильність видачі листів непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

У зв'язку з тим, що матеріали справи не містять доказів про те, що вищевказана путівка була отримана ОСОБА_4 у результаті здійснення з її боку недобросовісних дій, видача путівки здійснена комісією із соціального страхування ДП «ІМТП» добровільно, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про помилковість посилання суду на ст. 1215 ЦК України, оскільки відповідачка не надала на розгляд комісії довідку по формі 070/0, оплата санаторно-курортного лікування не входить до переліку безпідставно набутого майна, застрахована особа, за незаконне отримання путівки несе встановлену відповідальність, не приймаються колегією суддів до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин надання путівки на санаторно-курортне лікування та вищевказаних вимог діючого законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ДП «АМПУ», а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш