Справа № 588/809/16-ц
№ провадження 2/588/417/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації, служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, прокурора Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у липні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що він є дідусем малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у сина позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Батьки не піклувалися належним чином про розвиток, виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_4, систематично зловживали спиртними напоями. Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 03.09.2013 року ОСОБА_5 було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. Після цього ОСОБА_3 продовжувала вести аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, спілкувалася з особами сумнівної репутації, не приділяла уваги синові. Органом опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації ОСОБА_3 було рекомендовано помістити дитину до Будинку дитини до налагодження матеріально-побутових умов проживання. За час перебування неповнолітнього ОСОБА_4 у закладі позитивних змін у поведінці та способі життя ОСОБА_6 не відбулося, через це позивач забрав онука на проживання та утримання в свою родину. У 2015 році позивачем було ініційовано позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_7, однак суд відмовив у задоволенні позову. Позивач неодноразово брав на проживання ОСОБА_3, допомагав матеріально, наполягав на зустрічах ОСОБА_8 з її сином ОСОБА_7, проте відповідач вкрай рідко відвідувала сина. Відповідач тривалий час перебувала у полі зору соціальних служб, їй надавалась комплексна допомога, було проведено роботу по благоустрою оселі, надано допомогу у працевлаштуванні. ОСОБА_3 пройшла курс психосоціальної реабілітації у закладі закритого типу «Центр здорової молоді». Проте незважаючи на проведені заходи спрямовані на покращення умов життя відповідачки, остання продовжує зловживати спиртними напоями, часто змінює чоловіків та місце проживання, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться розвитком та станом здоров'я дитини. ОСОБА_9 зареєстрований за місцем проживання позивача та має право на користування його житлом. 25.03.2016 року позивач встановив у судовому порядку місце проживання онука разом з ним. За час спільного проживання, позивач займається утриманням та вихованням малолітнього ОСОБА_9, забезпечує повноцінне та різноманітне харчування, оздоровлює та лікує онука у разі потреби. Хлопчик відвідує дошкільний навчальний заклад та забезпечений одягом, взуттям та необхідними канцелярськими приладами. Посилаючись на указані обставини та те, що, мати ОСОБА_4, мала достатньо часу та можливостей та підтримки як з боку позивача так і збоку соціальних служб аби покращити умови проживання, але знехтувала ними і не виконує свої батьківські обов'язків, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути на його користь аліменти з відповідача на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що ОСОБА_3 відвідала сина протягом 2016 року лише три рази, зокрема, була в садочку на святі 8го березня, у травні та останній раз на день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Жодних перешкод у відповідача для спілкування з сином не має, позивач зі свого боку неодноразово повідомляв ОСОБА_3 про те, щоб вона в будь-якій час приходила до ОСОБА_4 і проводила з ним час. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач взагалі не надає, ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні позивача, відвідує дитячий садочок, повноцінно розвивається, забезпечений всім необхідним.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина, проте не визнала в частині стягнення з неї аліментів на утримання дитини, що мотивувала тим, що не має постійної роботи та доходу, який би дозволяв 500 грн. надавати на утримання сина щомісячно, в такому випадку у неї взагалі не буди за що жити. Відповідач вказала, що з попередньої роботи її звільнили, зараз вона влаштувалась на умовах іспитового строку до пекарні. Оскільки її батьки до себе додому не пускають, з останнім співмешканцем вони вже не проживають разом, на цей час в неї взагалі немає де жити. Відповідач пояснила, що майже не відвідує сина тому, що їй соромно йти до дитини з пустими руками, а щось купити для нього у неї немає можливості, у спілкуванні з сином позивач їй не перешкоджає.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації ОСОБА_10 позовні вимоги вважала обґрунтованими, просила їх задовольнити, наполягала на стягненні аліментів з відповідача. Представник третьої особи вказала, що служба у справах дітей доклала неймовірних зусиль для допомоги відповідачу у створенні побутових умов для проживання з дитиною, її психосоціальної реабілітації, спонукання її до спілкування з сином і усвідомлення необхідності виконання покладених на неї батьківських обов'язків. Їй неодноразово надавались солодощі, речі для дитини. Проте, відповідач зі свого боку проявила себе брехливою, ненадійною особою, не витримала курс реабілітації, навіть не прийшла на засідання Комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалось питання доцільності позбавлення її батьківських прав, хоча знала про час і місце засідання Комісії.

Представник органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації ОСОБА_11 позовні вимоги вважав обґрунтованими, просив їх задовольнити.

Прокурор Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури Мірошніченко О.Д. позовні вимоги вважала обґрунтованими, просила їх задовольнити, проте, враховуючи скрутний матеріальний стан відповідача вважала необхідним стягнути аліменти з відповідача у меншому розмірі, ніж просить позивач. Прокурор вказала, що всі обставини справи свідчать про те, що відповідач не піклується про сина, замість неї ці обов'язки виконує позивач -дідусь ОСОБА_2, а тому в інтересах дитини необхідно позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін та представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом установлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Позивач є дідусем малолітнього ОСОБА_4 (а.с.15)

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03.2016 року було визначене місце проживання ОСОБА_4 разом з дідом ОСОБА_2 (а.с. 18-21).

На даний час, відповідно до довідки з Тростянецької міської ради від 01.07.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований АДРЕСА_1 разом з онуком ОСОБА_4 (а.с.14).

Відповідно до наданої інформації з дошкільного навчального закладу «Ромашка», ОСОБА_4 на достатньому рівні засвоює навчальний матеріал, має індивідуальні вподобання, може сам себе обслуговувати, відвідує систематично навчальний заклад, є активним та дружелюбним, вдома йому приділяють достатньо уваги. ОСОБА_14 - ОСОБА_2, приймає активну участь у вихованні дитини та дошкільних заходах, збирає та приводе його до садочку, забезпечує його одягом, іграшками, вдома ОСОБА_14 має окрему кімнату. ОСОБА_3 відвідала ОСОБА_14 у садочку лише один раз у березні 2016 року (а.с. 8-9). Позивач працює з 2011 року водієм маршрутного таксі у Приватному підприємстві «Запорожець», і з 01.12.2015 по 31.05.2016 року його заробіток без урахуванням податку з доходів фізичних осіб склав 8449 гривень 83 копійки, трудову дисципліну не порушує, є сумлінним працівником, скарг на його роботу не надходило (а.с. 12,13).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3, від 05 липня 2016 року, яка проживає АДРЕСА_2 метою якого було встановлення придатності умов проживання для малолітньої дитини, було встановлено, що дане домоволодіння на праві власності їй не належить, є власністю батьків її співмешканця ОСОБА_12, який складається з двох кімнат та коридору, загальною площею 40 м. кв. Будинок електрифікований, воду родина бере з колодязя у дворі. На момент обстеження у оселі було задушливе повітря - жінка палила у кімнаті, з продуктів харчування були макарони та майонез, для дитини не придбано ні ліжка ні іграшок. ОСОБА_3 зазначила про своє усвідомлення того, що не створила належних умов для того, щоб повернути сина на виховання у родину (а.с. 10).

Відповідач визнала, що станом на день розгляду справи вже не проживає АДРЕСА_3 разом зі співмешканцем. За місцем її реєстрації (будинок її батьків) - АДРЕСА_4 вона не проживає, бо її мати не впускає до будинку, каже, що вона їй не потрібна, а тому фактично на цей час відповідач не має де жити.

Відповідач в судовому засіданні визнала, що офіційних доходів не має, має мізерні тимчасові заробітки, а тому не надає матеріальної допомоги на утримання сина, якого повністю утримує позивач.

За даними комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» здоров'ям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, опікується дідусь, звернення дитини за медичною допомогою з приводу захворювань, проходження медичних оглядів, проведення профілактичних щеплень, консультування у лікарів-спеціалістів Сумської обласної дитячої клінічної лікарні проходить виключно у присутності дідуся (а.с.33).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 пояснила, що є головою вуличного комітету по АДРЕСА_5 проживає ОСОБА_2 зі своєю дружиною та онуком ОСОБА_4. ОСОБА_15 повідомила, що позивач забрав онука у 2015 році з Будинку дитини, разом з дружиною ОСОБА_16 його виховують, водять до дитячого садочка, дитина є життєрадісною, веселою, всім забезпечений, завжди охайно одягнений, нагодований, має багато іграшок. Мати дитини - ОСОБА_3 бачила як приходила раз у 2016 році, приблизно взимку.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 вказала, що проживає з серпня 2015 року у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, з яким вони разом виховують онука останнього - ОСОБА_4. Позивач працює водієм у Сумах, а свідок не працює, а тому займається господарством та доглядає ОСОБА_4, у дні, коли позивач працює водить та забирає його з дитячого садочка. ОСОБА_7 називає її «мама ОСОБА_16». ОСОБА_3 тричі у 2016 році приходила до сина, їй ніхто не забороняє та не перешкоджає приходити до сина, навпаки позивач неодноразово її закликав приходити до нього додому і проводити час з ОСОБА_4.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації від 21.07.2016 року за період перебування ОСОБА_4 на вихованні діда - ОСОБА_2, мати дитини не покращила матеріально-побутові умови проживання, не створила жодних умов для утримання та виховання малолітньої дитини. За час проживання дитини у діда, хлопчик мало спілкувався з матір'ю, оскільки ОСОБА_6 не виявляє бажання відвідувати сина. Незважаючи на численні спроби з боку соціальних служб, ОСОБА_6 не виявляє бажання відвідувати сина. Незважаючи на численні спроби з боку соціальних служб відповідач не виправила свої поведінки, не придбала речей для сина, іграшок, не має достатнього запасу продуктів, не співпрацює зі службою у справах дітей, не дотримується рекомендацій спеціалістів. Ураховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.34).

З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи матір'ю малолітнього ОСОБА_4, майже не підтримує зв'язків з ними, не цікавиться його станом здоров'я, розвитком.

Судом не установлено обставин, які б вказували на те, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина, що у тому числі визнала в судовому засіданні відповідач. Суд, враховуючи сукупність досліджених доказів, розцінює поведінку відповідача, яка самоусунулася від виховання дитини, не дбає про його здоров'я, духовний розвиток, матеріальне забезпечення, майже не відвідує його, матеріально його не утримує, не створила для нього умов проживання та розвитку - як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її сина.

При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. щомісяця суд виходить з таких мотивів.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому за змістом частини 1 статті 184 СК України визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за обставин, які мають істотне значення, зокрема у разі нерегулярного мінливого доходу платника аліментів, отримання ним доходу в натурі.

Ураховуючи викладене, відповідач як мати сина, незважаючи не позбавлення її батьківських прав, зобов'язана утримувати їх до досягнення ним повноліття. Судом установлено, що відповідач не має регулярного офіційного заробітку, що дає правові підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоров'я ОСОБА_4, перебування його в родині діда - ОСОБА_2, відповідач є працездатною особою, не визнана в установленому порядку інвалідом, не має інших дітей та осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01.05.2016 року визначений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» для дитини віком до 6 років на рівні 1228 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача, зокрема, в частині стягнення їх у твердій грошовій сумі у розмірі 370 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття. При цьому враховуючи, що дитина перебуває на утриманні діда і місцем його проживанням за рішенням суду визначено місце проживання останнього, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини першої та третьої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., сплачений за вимогу про позбавлення батьківських прав, а на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. у зв'язку з тим, що позивачі за позовами про стягнення аліментів відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від оплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 88, 209, 214-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносної її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утриманння дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 370 (триста сімдесят) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи стягнення з 06.07.2016 року до досягнення дитиною повнтоліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць із 06.07.2016 року по 05.08.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., сплачений при зверненні до суду.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят однієї) грн. 20 коп. у дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко