АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2047/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1203/16 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Хома М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, та апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів (банківського вкладу),

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_2 про стягнення коштів, посилаючись на те, що відповідачі незаконно відмовляються повернути йому банківський вклад у розмірі 16 034 дол. США, незважаючи на його неодноразові звернення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (банківського вкладу) відмовлено. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів (банківського вкладу) закрито. Розяснено позивачу його право звернутися з даним позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з рішенням та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року, ОСОБА_1 подав апеляційні скарги на відповідні судові рішення, посилаючись на те, що він звертався з вимогою повернути банківський вклад до ОСОБА_2, оскільки останній є власником банку Фінансова ініціатива, з яким укладено договір банківського вкладу. Крім того, вважає, що розгляд місцевим загальним судом його позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не суперечить правилам судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявника, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року слід відхилити, а апеляційна скарга на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Комерційним банком Фінансова ініціатива» в особі начальника Тернопільського відділення № 1 ПАТ «КБ Фінансова ініціатива» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № 4-в/16-331172 за умовами якого банк прийняв від вкладника грошові кошти в сумі 16 034,00 дол. США в порядку та на умовах передбачених договором.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 2 ЗУ Про банки і банківську діяльність банк це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Зважаючи на те, що стороною договору банківського вкладу є ПАТ «КБ Фінансова ініціатива», ОСОБА_4 не може бути відповідачем по справі, оскільки із встановлених обставин вбачається, що він не є учасником даних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, внаслідок їх заявляння до неналежного відповідача.

Також суд першої інстанції закрив провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів (банківського вкладу) виходячи з того, що відповідач є спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому справа відноситься до адміністративної юрисдикції.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернувся до суду з позовом про стягнення коштів (банківського вкладу). Тобто його вимоги зводяться до захисту порушеного права, яке виникло із правочину, і не випливають з правовідносин, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, і на які, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Оскільки відповідно до п. 2, 5 ч. 2 ст. 37 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право діяти та вчиняти правочини в інтересах банку, то позивач має право предявити йому свої вимоги в порядку ЦПК України про стягнення коштів (банківського вкладу).

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 314, 311, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2016 року скасувати. Справу направити для розгляду до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І. О. Козак

Судді М. В. Хома

ОСОБА_5