Справа № 755/4979/16-ц
"03" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Гаврилової О.В.,
при секретарі Худяковій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про припинення стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з неї аліментів за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2001 року на користь відповідача ОСОБА_2, у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 09.10.1979 року до 21.09.1999 року позивач знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2001 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві постановою від 17.08.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1038/01 про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивач у добровільному порядку здійснювала виконання рішення суду, однак з 12.07.2006 року позивач перебуває на пенсії та на час звернення з даним позовом до суду отримує пенсію за віком у розмірі 1587,17грн. на місяць, додаткових доходів не має, оскільки вік та стан здоров'я не дозволяють працювати. Позивач з травня 1999 року проходить систематичне лікування з діагнозом «пневмонія в середній фазі правої легені», самостійно здійснює оплату комунальних платежів, щодо яких утворилась заборгованість. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості здійснювати подальшу сплату аліментів на користь відповідача, що є підставою її звернення з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не надав.
Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.
Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України ).
Крім того, ч. 1 ст. 76 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.
Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.
Матеріальне становище сторін-пенсіонерів суд визначає, виходячи із рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 09 жовтня 1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом РАГС Мінського району м. Києва, актовий запис №797, який розірвано 21 вересня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 15.04.2000 року, актовий запис №765 (а.с.7, 16).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2001 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно (а.с.18).

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 17.08.2015р. відкрито виконавче провадження ВП №48453941 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1038/01, виданого 30.01.2002 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно (а.с.17, 19).

За даними пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 та Довідки, виданого Управлінням пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва 19.07.2006р. та довідки від 25.02.2016 року №2920, ОСОБА_1 з 19.07.2006 року знаходиться на обліку в Дніпровському районному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, розмір якої з січня 2015 року по грудень 2015 року включно становив 1587,17грн. на місяць (а.с.6, 10).

Згідно виписок з медичної карти та консультативного висновку хворої ОСОБА_1, остання має хронічне захворювання «пневмонія в середній фазі правої легені» та проходить систематичне лікування (а.с.11; 12; 14).

За даними Довідки, виданої Центром комунального сервісу 24.02.2016 року №57, ОСОБА_1, яка є власником квартири АДРЕСА_1, оплачує комунальні послуги та має заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року становить 1848,71грн. (а.с.10).

Згідно даних Рахунку за електроенергію №23872707 від 05.02.2016 року, ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію, яка станом на 01.01.2016 року становить 439,04грн. (а.с.15).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право на утримання якщо він є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В силу ч. 2 ст. 76 Сімейного кодексу України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Сімейне законодавство передбачає підстави для припинення права подружжя на утримання за рішенням суду у разі їх підтвердження в ході судового розгляду - це зокрема підстави, передбачені ч. 3 ст. 82 Сімейного кодексу України. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, ухвалених до стягнення рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2001 року, - оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має хронічне захворювання та, відповідно, потребує систематичного лікування, з 2006 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України Дніпровського району м. Києва, отримує пенсію за віком у розмірі 1587,17грн. на місяць, як власник житлового приміщення має зобов'язання щодо сплати комунальних платежів, по яким утворилась заборгованість, що позбавляє позивача матеріальної можливості на подальшу сплату на користь відповідача аліментів, та в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності у позивача інших доходів окрім пенсійного забезпечення, розмір якого позбавляє позивача гідних умов особистого утримання та виконання інших фінансових зобов'язань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про припинення стягнення аліментів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, ураховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства України та роз'яснення щодо останнього та приймаючи до уваги факт звільнення відповідача від сплати судових витрат у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності (а.с.18), позивачу, на користь якої ухвалено рішення суду, підлягають до компенсації понесені нею судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75, 76, 82 Сімейного кодексу України, ст. 10, 11, 57-60, 74-79, 88, 169, 179, 208-209, 212-215, 223-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ухвалених до стягнення рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2001 року у розмірі 1/10 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Відшкодувати ОСОБА_1 понесені нею у справі судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок коштів з держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: