ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9799/16-ц
провадження № 2/753/5204/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.03.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди транспортного засобу у фізичної особи, відповідно до умов якого позивач передав в користування відповідачу автомобіль НОМЕР_1, строком до 31.12.2016 року. 20.03.2016 року в м. Києві по вул. Велика Кільцева сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який був в стані алкогольного сп'яніння та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 травня 2016 року, водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3А визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідно до звіту № 38/04/16 ФОП ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 становить 34 2391 грн. 98 коп. Проте відповідач відшкодування шкоди не здійснив. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом й просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 35 039 грн. 98 коп., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 35 039 грн. 98 коп., в іншій частині заперечував проти задоволення позову.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.03.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди транспортного засобу у фізичної особи, відповідно до умов якого позивач передав в користування відповідачу автомобіль НОМЕР_1, строком до 31.12.2016 року.

20.03.2016 року в м. Києві по вул. Велика Кільцева сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який був в стані алкогольного сп'яніння та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 травня 2016 року, водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача, ОСОБА_3 у скоєнні ДТП є підтвердженою

Як вбачається із звіту № 38/04/16 ФОП ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 становить 34 239 грн. 98 коп.

Відповідно до товарного чеку від 01.04.2016 року позивач сплатив 800 грн. ФОП ОСОБА_5 за проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості матеріальної шкоди в розмірі 35 039 грн. 98 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 3 до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23 1166,1167, 1187, 1192509 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 208, 213, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 35 039 (тридцять п'ять тисяч тридцять дев'ять) гривень 98 копійок, моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА