Справа № 199/4245/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Четверта Дніпропетровська Державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що її матері ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, реєстровий №814, на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровську). Інші 2/3 частини вказаної квартири належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, реєстровий №73.

ОСОБА_2 померла 24.05.2014 року, актовий запис №4055 від 04.06.2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина зокрема на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровську).

Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: позивачка ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, та донька ОСОБА_5, яка у встановлений строк письмово відмовилась від прийняття спадщини на користь сестри ОСОБА_1.

На заяву позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину від 23.09.2014 року Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 11.06.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір дарування від 20.09.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, реєстровий №814. не був належним чином зареєстрований у КП «ДМБТІ» та Державній реєстраційній службі ДМУЮ, тому позивач просив визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 37,8 м.кв., житловою 17,4 м.кв., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла 24.05.2014 року.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_7 рішення просила постановити відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи Четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проти позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у відсутність його представника, про що надав відповідну заяву та копію матеріалів спадкової справи №897/2014.

Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №1673 від 26.08.1962 року.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, реєстровий №814, на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровську). Інші 2/3 частини вказаної квартири належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, реєстровий №73.

ОСОБА_2 померла 24.05.2014 року, актовий запис №4055 від 04.06.2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина зокрема на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровську).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно зі ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: позивачка ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, та донька ОСОБА_5, яка у встановлений строк письмово відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1.

На заяву позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину від 23.09.2014 року Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 11.06.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір дарування від 20.09.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, реєстровий №814, не був належним чином зареєстрований у КП «ДМБТІ» та Державній реєстраційній службі ДМУЮ

Враховуючи, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, що знайшло своє підтвердження в суді, право власності за спадкодавцем на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в суді доведено та знайшло своє підтвердження, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 37,8 м.кв., житловою 17,4 м.кв., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла 24.05.2014 року.

Витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, що її понесла.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 79, 84, 85, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 1261, 1268, 1273, 1278 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Четверта Дніпропетровська Державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 37,8 м.кв., житловою 17,4 м.кв., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла 24.05.2014 року.

Витрати по справі віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: