У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов обгрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору від 14 грудня 2007 року ОСОБА_2 отримав у банку кредит в розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем за вказаним договором, станом на 01 липня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 50 746 грн 74 коп., яка складається з: 5 000 грн заборгованість за кредитом; 26435 грн 54 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 16418 грн 50 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також заборгованість по штрафам в сумі - 500 грн фіксована частина і 2392 грн 70 коп. процентна складова.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судами встановлено, що 14 грудня 2007 року укладено договір кредииту між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на суму 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк дії картки. Відповідно до Правил користування платіжною карткою строк дії картки зазначено на лицевій стороні картки. По закінченню строку дії картки така перевипускається банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком її дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку.

Під час розгляду справи в районному суді відповідач заявив про застосування строків позовної давності.

Доводи заявника у касаційній скарзі, що позовну давність необхідно відраховувати окремо від кожного нарахованого, але не сплаченого платежу за кредитом, а не від дати закінчення строку дії картки, не знайшли свого підтвердження, оскільки п. 5.4 кредитного договору, передбачено погашення позичальником кредиту (заборгованості за кредитом, процентів, комісії) щомісяця за попередній місяць - погашення процетів, в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці - строк погашення кредиту. Апеляційним судом правильно встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази видачі картки та перевипуску банком картки та вручення її ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, за касаційною скаргою на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак