Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2565/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину.

Вимоги позову мотивовано тим, що 06.12.2007 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності від 10.08.2005 року. На випадок своєї смерті, спадкодавець заповідального розпорядження не залишив. Єдиними спадкоємцями до спадкового майна за законом першої черги є позивачка, та її рідні діти, відповідачі по справі. Нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відтак, позивачка позбавлена можливості у встановленому законом порядку подати нотаріусу належний та зареєстрований за спадкодавцем правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею, 0,9200 га на території Королівської селищної ради.

Позивачка в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримуює повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, однак до суду подали належним чином посвідчені письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився. Заяв та клопотань не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 06.12.2007 року в м.Виноградів помер чоловік позивачки ОСОБА_6.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,9200 га, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на праві приватної власності згідно Державного Акту на право приватної власності на землю, серії ЗК №033753 від 10.08.2005 року. Дана обставина підтверджена Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 13.09.2016 року.

На випадок своєї смерті, спадкодавець заповідального розпорядження не залишив.

Єдиними спадкоємцями до спадкового майна за законом першої черги є позивачка, та її рідні діти, відповідачі по справі.

Згідно довідок Королівської селищної ради Виноградівського району №№3058, 3059 від 06.09.2016 року, на день смерті ОСОБА_6, 06.12.2007 року, разом з ним проживала та вела спільне господарство його дружина ОСОБА_1. Крім того, сімя спадкодавця на день смерті складалася з дружини ОСОБА_1, доньок ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно втрачено.

Відтак позивачка позбавлена можливості у встановленому законом порядку подати нотаріусу належний та зареєстрований за спадкодавцем правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

Позивачкою подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» за №36(8486) від 10.09.2016 року про втрату вище вказаного державного Акту на спадкову земельну ділянку.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В свою чергу, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав, а згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України - виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України".

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обґрунтовані обставини, які є підставою для визнання за позивачкою права власності на вище вказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольннити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою смт.Королево, вул.Островського, 2/7 Виноградівського району Закарпатської області, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9200 га, кадастровий номер :01:002:0003, розташованої на території Королівської селищної ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 06.12.2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8