Номер провадження: 22-ц/785/5558/16
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Групп» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди, -

встановила:

Представник ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» звернувся до суду із позовом до відповідачів про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 000 гривень (а. с. 3-4).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 вересня 2015 року заяву ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» про забезпечення позову задоволено. Заборонено ТОВ «Порше Лізінг Україна», третім особам за клопотанням, заявою або дорученням ТОВ «Порше Лізінг Україна» вилучити у будь-який спосіб предмет лізингу з користування ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп», вчиняти перешкоди у користуванні предметом лізингу, тощо, до закінчення розгляду справи по суті, передати на відповідальне зберігання ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» автомобіль AUDI А8 (а. с. 54-55).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 80-83).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Порше Лізінг Україна» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому. Зокрема, не допускається забезпечення позову шляхом заборони органам управління юридичних осіб приймати рішення, виконувати статутні функції, здійснювати господарську діяльність.

Судом встановлено, що ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Порше Лізінг Україна» про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: зобов'язати ТОВ «Порше Лізінг Україна» провести перерахунок по Договору про фінансовий лізинг від 09.11.2012 року, заборонити ТОВ «Порше Лізінг Україна» проводити зарахування коштів від ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» по Договору про фінансовий лізинг від 09.11.2012 року не у відповідності з цільовим призначенням платежу та стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3, ТОВ «Порше Лізінг Україна» матеріальну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Задовольняючи заяву ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» про забезпечення позову, суд виходячи із того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, заборонив ТОВ «Порше Лізінг Україна», третім особам за клопотанням, заявою або дорученням ТОВ «Порше Лізінг Україна» вилучити у будь-який спосіб предмет лізингу з користування ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп», вчиняти перешкоди у користуванні предметом лізингу, тощо, до закінчення розгляду справи по суті, передати на відповідальне зберігання ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» автомобіль AUDI А8, державний номер НОМЕР_1.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають приписам процесуального законодавства.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості господарюючого суб'єкта іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначене не врахував, належним чином не з'ясував правову сутність виниклих між сторонами правовідносин та межі забезпечення, не прийняв до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виносячи ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову, суд в порушенні приписів процесуального законодавства не перевірив чи перебувають заходи забезпечення позову, які обрані судом, у необхідному (обов'язковому) правовому зв'язку із позовними вимогами, їх предметом та положеннями ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 вересня 2015 року не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим питання про забезпечення позову необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» - задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 вересня 2015 року - скасувати, питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

І.П.Сидоренко