УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та посилаючись на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному, проте є спір з приводу користування земельною ділянкою, остаточно просив визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1 444 кв. м згідно першого варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 04 лютого 2016 року № 1, згідно з частками співвласників по 1/2 частці кожного, виділивши ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 а ОСОБА_5 - земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки АДРЕСА_3, встановивши земельний сервітут площею 4,2 кв. м, відповідно до зазначеного висновку експерта, для здійснення обслуговування належної ОСОБА_4 будівлі «Д» - Л. кухня-сарай.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від17 березня 2016 року позов задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1444 кв. м, згідно першого варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 04 лютого 2016 року № 1, згідно з частками співвласників по 1/2 частці кожного, виділивши ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 а ОСОБА_5 - земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки АДРЕСА_3, встановивши земельний сервітут площею 4,2 кв. м., відповідно до зазначеного висновку експерта, для здійснення обслуговування належної ОСОБА_4 будівлі «Д» - Л. кухня-сарай.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 відхилено, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При новому розгляді справи, суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахували висновки і мотиви скасування попередніх рішень, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року, та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що сторонами у добровільному порядку не досягнуто згоди у вирішенні питання щодо порядку користування земельною ділянкою, а тому, врахувавши висновки додаткової судової земельно-технічної експертизи від 04 лютого 2016 року, виконаної експертом, який має кваліфікацію судового експерта по дослідженню видів експертиз 10.6 та 10.7 «Розподілу земель та визначення порядку користування земельними ділянками» (а. с. 210-220, т. 3), суди дійшли обґрунтованого висновку щодо визначення порядку користування ділянкою за І варіантом вказаної судової земельно-технічної експертизи, як найбільш відповідаючому інтересам сторін та їх часткам у праві власності на будівлі, а також вмотивовано визначили необхідність встановлення земельного сервітуту з урахуванням місця розташування будівель та їх обслуговування.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, поданупредставником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О.Писана