Справа № 161/9891/15-ц Провадження № 22-ц/773/1315/16 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Матвійчук Л.В.

секретар Шугалова О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами від 13 лютого 2007 року № 0 та від 26 липня 2007 року № 0 у розмірі 2 001 253 грн. 79 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 272,0 кв. м, яке розташоване за адресою: вул. Декабристів, 25, м. Луцьк, Волинська область, та належить на праві приватної власності ОСОБА_4, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації шляхом проведення прилюдних торгів на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути судові витрати.

Покликалися на те, що 13 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит у сумі 232 тис. доларів США зі сплатою відсотків, інших платежів відповідно до умов договору. Крім того, 26 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 65 тис. доларів США зі сплатою відсотків, інших платежів відповідно до умов договору. Терміни повернення кредитних коштів установлені у графіку погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договорів, але в будь-якому випадку не пізніше 13 лютого 2018 року. На забезпечення виконання позичальником умов кредитних договорів 13 лютого 2007 року та 26 липня 2007 року між тими самими сторонами було укладено договори іпотеки, відповідно до яких позичальник іпотекодавець передав банку в іпотеку нежитлове приміщення літ. «А-5» загальною площею 272,0 кв. м, яке розташоване на першому поверсі будівлі за адресою: вул. Декабристів, 25, м. Луцьк, Волинська область. У звязку з невиконанням належним чином позичальником взятих за договорами зобовязань утворилася заборгованість, що стало підставою для звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2011 року стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за вищевказаними кредитними договорами у розмірі 2 001 253 грн 79 коп. У подальшому 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договори відступлення права вимоги і факторингу, відповідно до яких останнє набуло право вимоги за вищевказаними кредитними й іпотечними договорами. Тому позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами від 13 лютого 2007 року № 0 та від 26 липня 2007 року № 0 у розмірі 2 001 253 грн 79 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 року скасоване рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2015 року та ухвала апеляційного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.07.2016 року у задоволенні позову ТзОВ «Кей-Колект» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення суду у звязку з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

В ухвалі від 27.01.2016 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції указав на неправильність висновків судів щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Постановляючи рішення від 05.07.2016 року про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі та зазначив, що право позивача на стягнення заборгованості за вищевказаними договорами виникло з моменту набрання рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2016 року законної сили, тобто з 03 березня 2011 року, тому саме з цього часу у кредитора виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна, оскільки вони є помилковими.

Встановлено, що 13 лютого 2007 року та 26 липня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 були укладені кредитні договори, відповідно до яких банк надав відповідачу кредит в сумі 232000,00 доларів США та 65000,00 доларів США зі сплатою відсотків, інших платежів, відповідно до умов договорів (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору терміни повернення встановлені в графіку погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13.02.2018 року (а.с. 7).

13.02.2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитними договорами між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно нежитлове приміщення (літер А-5, 1-й поверх, реєстраційний номер 16425281) загальною площею 272,0 кв.м. за адресою: вул. Декабристів, 25, м . Луцьк, Волинська область) (а.с. 11-15, 21-23).

12.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КейКолект» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого права вимоги заборгованості за кредитним договором 1 та кредитним договором 2 відступлені ТОВ «КейКолект».

Крім того, 12.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КейКолект» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого до останнього перейшли права вимоги за договором іпотеки 1 та договором іпотеки .

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ст. 526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.02.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 2001253 грн. 79 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13 лютого 2007 року та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 липня 2007 року, яке набрало законної сили 03.03.2011 року (а.с. 30).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Луцького міськрайонного суду від 08.02.2011 року про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором у розмірі 2001253.79 грн. не виконане, заборгованість за кредитним договором ні боржником, ні поручителем не сплачена.

З наведеного слідує висновок, що зобовязання відповідача ОСОБА_4 за кредитним договором від 13.02.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 не припинене. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій при розгляді справи № 6-213цс15 від 23 вересня 2015 року, згідно з якою, ураховуючи, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, то у кредитора за договором залишається право вимоги до божника, а боржник не звільняється від обовязку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку договору.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Пунктом 6.1 Іпотечного договору передбачено, що договір діє до повного виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Отже, субєктивне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки припиняється у випадку настання обставин, наведених у ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України, у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-153цс14, згідно з якою сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Проте, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд усупереч вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України залишив поза увагою, що основне зобовязання не виконане, а отже, не припинене, відтак, не припинена іпотека, встановлена договором від 13.02.2007 року, тому іпотекодержатель має право вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення своїх вимог, що також передбачене п. 2.2.1 Іпотечного договору. Оскільки іпотека не припинена, строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом не пропущено.

Наведеним вище спростовуються висновки суду першої інстанції та доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У своїх письмових запереченнях представник відповідача покликається на правові позиції Верховного Суду у справах № 6-169цс14 від 29.10.20145 року, № 6-331цсй5 від 01.07.2015 року, № 6-249цс15 від 02.12.2015 року, № 6-990цс15 від 27.01.2016 року.

Посилання на указані постанови ВСУ України є безпідставними у зв"язку з таким.

Згідно з нормами ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.11 ч.2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Під судовим рішенням в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правові позиції, на які посилається представник відповідача, висловлені у справах, де предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є відмінним від предмету позову у даній справі, а також відмінним є матеріально-правове регулювання правовідносин у спорах щодо стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки

Також представник відповідача указує, що позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, у якій представник просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності ТзОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки». Вважає, що така вимога не підлягає до задоволення відповідно до положень ст. 16, 335, 376, 392 ЦК України, оскільки є позасудовим способом захисту права.

Заява про зміну позовних вимог, подана представником ОСОБА_6, є у матеріалах справи на а.с. 216 т.І. Однак, виходячи із змісту Довіреності № 2630 від 15.03.2016 року, виданої ТзОВ «Кей-Колект» представнику ОСОБА_6, останньому надано право представляти інтереси ТзОВ «Кей-Колект» за винятком прав, перелічених у цій довіреності, у тому числі за винятком права змінювати позовні вимоги ( т.І а.с.215). За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав розглядати позов, виходячи із вимог заяви про зміну позовних вимог.

Тому апеляційної інстанції розглядає вимоги, викладені у позовній заяві від 17.12.2014 року, у якій позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки , визначивши спосіб реалізації шляхом проведення прилюдних торгів.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до Звіту про оцінку нежитлового приміщення першого поверху (літ.»А-5» загальною площею 272.0 кв. м, по вул. Декабристів , 25 у м. Луцьку, проведеного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт оцінка плюс», ринкова в обєкта оцінки становить 1 989 952 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позов ТОВ «Кей-Колект» підлягає до задоволення. В рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 2001253 (два мільйони одну тисячу двісті пятдесят три) грн. 79 коп. за кредитним договором № 0 від 13 лютого 2007 року станом у розмірі 1661691,10 грн., з яких 1529179,25 грн. простроченого основного боргу (сума кредиту), 125555,50 грн. заборгованості по відсотках, 1809,97 грн. пені за порушення термінів сплати кредиту, 5074,38 грн. пені за порушення термінів сплати процентів та заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 липня 2007 року у розмірі 339634,69 грн., з яких 311108,65 грн. простроченого основного боргу, 27299,81 грн. заборгованості по відсотках, 1226,23 грн. пені звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення (літер А-5, 1-й поверх, реєстраційний номер 16425281) загальною площею 272,0 кв.м. за адресою: вул. Декабристів, 25, м . Луцьк, Волинська область, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 1989952 гривні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_7 на користь ТзОВ «Кей-Колект» судовий збір, сплачений при зверненні до суду у розмірі 3654 грн. ( т.І а.с.1, та при поданні апеляційної скарги у розмірі 4019 грн. (т. ІІ а.с.48).

Керуючись ст. 303, 304, 307,309, 314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект"задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «КейКолект» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 2001253 (два мільйони одну тисячу двісті пятдесят три) грн. 79 коп. за кредитним договором № 0 від 13 лютого 2007 року станом у розмірі 1661691,10 грн., з яких 1529179,25 грн. простроченого основного боргу (сума кредиту), 125555,50 грн. заборгованості по відсотках, 1809,97 грн. пені за порушення термінів сплати кредиту, 5074,38 грн. пені за порушення термінів сплати процентів та заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 липня 2007 року у розмірі 339634,69 грн., з яких 311108,65 грн. простроченого основного боргу, 27299,81 грн. заборгованості по відсотках, 1226,23 грн. пені звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення (літер А-5, 1-й поверх, реєстраційний номер 16425281) загальною площею 272,0 кв.м. за адресою: вул. Декабристів, 25, м . Луцьк, Волинська область, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 1989952 (один мільйон девятсот вісімдесят девять тисяч девятсот пятдесят дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект" 7673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 40 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: