Провадження №2/485/202/16
12 травня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Квєтка І.А.,
секретаря - Шеремет Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
04 квітня 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 21 червня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNI0FF24190037 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7 919,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Рішенням Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" м.Дніпропетровська від 29.11.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість у розмірі 25 576,29 грн. Просить стягнути з відповідача різницю заборгованості (між наявною та стягненою) у розмірі 50 143,14 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), 2507,16 грн. процентна складова, та судові витрати.

В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не зявився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації, однак повернувся поштовий конверт з відміткою пошти про непроживання. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності особи за адресою реєстрації вважається, що судове повідомлення вручене їй належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Між сторонами склалися цивільні правовідносини із зобов"язань по кредитному договору.

Як встановлено судом, 21 червня 2011 на підставі письмової заяви ОСОБА_1 між ним та між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DNI0FF24190037 (далі договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 7919,27 грн. на придбання товару з 21.06.2011 року по 20.06.2013 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами Договору погашення заборгованості здійснюється внесенням у період з 20 по 14 число кожного місяця платежу у сумі 330,39 грн., який складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умовами та правилами.

Як вбачається з цієї заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до п.2.4.2.2.9 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит до дати, вказаної у Заяві. При непогашенні суми кредиту у строки, зазначені в Заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня у відповідності до п.2.4.5.1 даних Умов з дати виникнення заборгованості, що становить 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував зобовязання по погашенню кредиту, у зв'язку з чим рішенням Третейського суду при Асаціації "Дніпровський Банківський Союз" від 29.11.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість у сумі 25 567.29 грн. з урахуванням всіх штрафних санкцій, пені та відсотків станом на 17.10.2013 року.

Згідно п.17 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року (далі Постанова) наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

З розрахунку Банку (а.с.5) вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24.02.2016 року становить в загальному розмірі 75719,43 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4 817,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 4,13 грн., 70 897,36 грн. по пені.

Таким чином, за судовим рішенням відповідач заборгованість не сплатив та продовжує порушувати зобовязання за укладеним з банком договором, який не припинено.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, з розрахунку боргу за період з 17.10.2013 р. по 24.02.2016р. та рішення Третейського суду від 29.11.2013 року також випливає, що заборгованість по тілу кредиту у сумі 4817,94 грн. та процентах у сумі 4,13 грн., 19060,11 грн. пені та штрафи, що утворилися станом на 17.10.2013 року з боржника вже стягнено, а тому повторному стягненню вони не підлягають.

Оскільки рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з боржника ним не виконано, тому відповідно до умов кредитного договору з нього підлягає стягненню пеня у розмірі, яка складає різницю між наявною станом на 24.02.2016 року заборгованістю та стягненою за рішенням суду станом на 17.10.2013р, а саме 70 897,36 грн. - 19060,11 = 51 837,25 грн.

Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції у справі за № 6-1120цс15 положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Загальна сума заборгованості відповідача по тілу кредиту та процентам складає 4822,07 грн., сума пені яку нарахував банк складає 51 837,25 грн., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості та є несправедливо непомірним тягарем для споживача, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 5000 грн.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач до суду не з'явився, заперечень проти позову не надав.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення частково лише в частині стягнення пені в сумі 5000 грн.

Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 129 грн. 67 коп.

Керуючись ст.ст.57-60, 88, 212-215, 224-232 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () 5 000 грн. пені кредитним договором № DNI0FF24190037 від 21.06.2011 року за період з 17.10.2013 по 24.02.2016 року та 129 грн. 67 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня отримання його копії, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ