У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись із заявою концерну « Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 576,63 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Заявник концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 576,63 гривень.

Розглянувши надані суду матеріали, приходжу висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини 2 статті 122 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі у справі, якщо після смерті фізичної особи, а також у звязку з припиненням юридичної особи, які є однією із сторін у справі, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Зі змісту статті 1 ЦПК України випливає, що в порядку цивільного судочинства підлягають захисту права, свободи чи інтереси фізичних та юридичних осіб. Згідно зі ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі особи).

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з інформації, наданої суду довідково-адресним відділом УДМС України в Запорізькій області, боржник ОСОБА_1 знята з реєстрації постійного місця проживання у 2010 році у звязку із смертю.

Оскільки встановлено, що боржник ОСОБА_1 померла у 2010 р., тобто до звернення позивача до суду із даною заявою 03.10.2016 р. Отже в силу положень ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України її цивільна правоздатність припинилась у момент її смерті.

Крім того, ЦПК України не передбачено можливості розгляду в порядку цивільного судочинства справи за участю такої особи.

Враховуючи наведені обставини, оскільки заява про видачу судового наказу заявлена до особи, яка не може бути стороною у справі, через відсутність у неї цивільної право- та дієздатності (ст. ст. 26, 30 ЦК України), а отже не є носієм прав та обов'язків боржника в суді (ст. ст. 1, 29 ЦПК України), суд доходить висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Крім того, суд також враховує і те, що матеріали заяви не містять інформації про правонаступництво обовязків боржника, а тому заявник не позбавлений права у встановленому законом порядку отримати відомості про правонаступників померлої, предявивши у подальшому вимоги до правонаступника особи, яка буде мати відповідний обсяг цивільної право- та дієздатності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити концерну «Міські теплові мережі» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 576,63 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.В.Шалагінова