Справа №359/2223/16-ц
Провадження №2/359/1084/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 20 лютого 1993 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові до-кази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 20 лютого 1993 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВЗАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис №63. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-БК №470288 від 20 лютого 1993 року (а.с.3).

19 квітня 1994 року у них народилася дочка ОСОБА_3, 7 червня 1997 року син ОСОБА_1 та 10 квітня 2005 року син ОСОБА_4 Ці обставини підтвер-джуються копіями свідоцтв про народження (а.с.4, 4 зворот).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамбле-єю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збе-реження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування ОСОБА_1 до шлю-бу з відповідачем не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір. Ця обставина підтверджу-ється квитанцією (а.с.1). Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути ви-трати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 20 лютого 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом записів актів громадсько-го стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис №63, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5