Провадження № 2/761/1219/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі Кріт І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (Відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» (а.с.1-5).
Свої позовні вимоги з урахуванням уточнень до позовної заяви від 02.06.2016р. (а.с. 129-130) Позивач обґрунтовує тим, що 01.08.2007р. між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 44.29/64/07-Zz, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 270 000,00 доларів США з розрахунку 13,6% річних за користування кредитом на строк з 01.08.2007р. по 29.07.2022р. Банк свої зобов'язання за Договором кредитної лінії повністю виконав, надавши Відповідачу кредит в розмірі та строки, передбачені договором. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначеним цим договором ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, зокрема і по договору з Відповідачем. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 49.12/64/І325/07 від 01.08.2007р. передав у іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0872 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Так, станом на 10.07.2015р. заборгованість Відповідача за кредитним договором становить 3 289 802,99 грн., з яких: тіло кредиту - 2 882 475,35 грн., відсотки - 86 757,13 грн., пеня - 292 450,29 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 27 777,49 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 342,73 грн.
В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував (а.с.139).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку належними чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 44.29/64/07-Zz (а.с.6-13), за умовами якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 270 000,00 доларів США строком по 29 липня 2022 року включно, процентна ставка по кредиту - 13,6% річних.
31 жовтня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, згідно якого Сторони домовились викласти Кредитний договір в новій редакції (а.с.19-28).
07 листопада 2008 року між Сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, згідно якої сторони погодили змінити розмір процентної ставки за кредитом та встановили її на рівні 15,6 процентів річних, інші умови кредитного договору залишено без змін (а.с.29).
Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, 01 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 49.12/64/І325/07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2865 (а.с.30-34).
Згідно п.1.4. Іпотечного договору заставна вартість майна за згодою Сторін складає 1 937 584,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору складає 383 680,00 доларів США.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредитпромбанк» (Продавець за договором), та ПАТ «Дельта Банк» (Покупець за договором) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1441 (а.с.41-46), за умовами якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну.
Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 26.06.2013р., визначено, що Покупцю відступається право вимоги за Кредитним договором № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р., укладеним між Банком та ОСОБА_1 та право вимоги за забезпечувальними договорами № 44.29/64-П1/07-Zz від 01.08.2007р., № 49.12/64/І325/07 від 01.08.2007р., укладеними між Банком та ОСОБА_1 (а.с.47).
Статтею 513 ЦК У країни встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, відбулась заміна кредитора за зобов'язаннями по Кредитному договору № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р., укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_1, та по Іпотечному договору № 49.12/64/І325/07 від 01.08.2007р., укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2865.
Новим Кредитором за зобов'язаннями по Кредитному договору № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р. та Новим Іпотекодержателем по Іпотечному договору № 49.12/64/І325/07 від 01.08.2007р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2865, в результаті відступлення прав вимоги стало - ПАТ «Дельта банк».
Як встановлено у судовому засіданні, Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором та надав ОСОБА_1 кредитні кошти у визначеному кредитним договором та додатковими угодами до нього розмірі у відповідності до встановленого ліміту, проте Позичальник своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р. станом на 10.07.2015р. складає 3 289 802,99 грн., з яких: тіло кредиту - 2 882 475,35 грн., відсотки - 86 757,13 грн., пеня - 292 450,29 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 27 777,49 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 342,73 грн., що підтверджується Довідкою ПАТ «Дельта банк» від 10.07.2015р. (а.с.35).
Окрім того, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р., наданого Позивачем, станом на 17.02.2016р. заборгованість Відповідача за Кредитним договором складає 3 927 162,31 грн., з яких: тіло кредиту - 3 561 927,83 грн., відсотки - 305 575,26 грн., пеня - 62 401,77 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 160,09 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 97,36 грн. (а.с.90-91).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно частини 1 статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно зі статтею 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно п. 4.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Майно у випадку порушення Іпотекодавцем умов Кредитного договору, або порушення Іпотекодавцями умов цього Договору.
При настання випадків, передбачених п.4.2. цього Договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, та якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою не будуть виконані Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги, одним із таких способів: - набуває право власності на Майно; - від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; - дає Іпотекодавцю згоду на реалізацію Майна третім особам, визначеним Іпотекодержателем та погоджених з ним, від свого (Іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог Іпотекодержателя (п.4.3. Іпотечного договору).
При цьому за змістом вказаного пункту Договору Іпотекодержатель у разі зниження вартості майна вправі здійснювати переоцінку вартості майна шляхом проведення незалежної експертної оцінки, а умови цього пункту мають силу договору про задоволення вимог іпотеко держателя.
У випадку коли виконання пункту 4.3 цього Договору унеможливлюється діями або бездіяльністю Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право здійснювати звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, у тому числі звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (п.4.4.Договру).
Згідно Звіту про оцінку земельної ділянки, площею 0,0872 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, складеного експертами ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» 17.02.2016р. ринкова вартість земельної вказаної земельної ділянки станом на дату оцінки з врахуванням соціально-економічних умов складає 1 495 951,00 грн. (а.с.92-124).
Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Банком станом на 10.07.2015р. становить 3 289 802,99 грн. (станом на 17.02.2016р. - 3 927 162,31 грн.), що перевищує заставну вартість предмету іпотеки, визначену сторонами в п.1.4. Іпотечного договору (1 937 584,00 грн.) та ринкову вартість предмета іпотеки станом на 17.02.2016р., визначену згідно Звіту про оцінку, складеного 17.02.2016р. ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» (1 495 951,00 грн.).
Жодних доказів зворотного Відповідач до суду не надав.
Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.
В силу частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно з статтею 11 вищевказаного закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Судом встановлено, що 15.04.2015 року Банк направив на адресу Позичальника: АДРЕСА_1, лист-вимогу вих. № 31.4-08/3655/15 від 10.04.2015р., в якій Банк просив в 30-денний строк виконати на користь АТ «Дельта Банк» зобов'язання за Кредитним договором, в іншому випадку Банк розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно (а.с.36-37). Відповідач лист-вимогу залишив без уваги та без задоволення.
Окрім того, слід зазначити, що згідно листа Верховного Суду України від 01.02.2015р. «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» встановлено, що додержання виписаної в ст. 35 Закону України «Про іпотеку» процедури попередження є обов'язковим для випадку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст. 36 Закону № 898-ІV), який є лише одним із трьох основних, передбачених ч. 3 ст. 33 цього Закону, способів звернення стягнення на предмет іпотеки (за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Невиконання іпотекодержателем указаної вимоги закону у разі пред'явлення ним до суду позову не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цієї тези є ч. 2 ст. 35 Закону № 898-ІV, якою передбачено, що положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
За п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що оскільки іпотечним договором № 49.12/64/І325/07 від 01.08.2007р. передбачено право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, позивач має право на підставі рішення суду отримати у власність предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0872 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
За п. 41 вказаної Постанови Пленуму при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.
Пунктом 42 Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012р. резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Як зазначалось вище суд вирішуючи спір виходить з суми заборгованості за Кредитним договором № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р. станом на 10.07.2015р., яка підтверджена Позивачем належними та допустимими доказами.
Отже, на підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором № 44.29/64/07-Zz від 01.08.2007р. в розмірі 3 289 802,99 грн. можливо звернути стягнення на предмет Іпотеки згідно з Іпотечним договором № 49.12/64-І325/07 від 01.08.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А., зареєстрованим в реєстрі за № 2865, а саме: земельну ділянку площею 0,0872 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Дельта Банк» за ціною згідно зі Звітом про оцінку, складеним 17.02.2016р. ТОВ «Експертна компанія «Професіонал», - 1 495 951,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з Відповідача в рахунок держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за ставкою як з вимог майнового характеру в розмірі 3 654,00грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530,572, 589, 610, 625, 626, 628, 629, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 7, 11, 12, 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням п.п. 39, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р., та керуючись ст.ст.11,6-8, 10, 15, 30, 60, 61, 62, 64, 88, 197, 209, 212-215, 218, 223-228, 232, 294,296 ЦПК України суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: