Справа № 750/3568/16-ц
Провадження № 2/750/1432/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.

за участю секретаря Кравченко І. В.,

за участю позивачів, відповідачів, представника відповідача ОСОБА_1, представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділення у користування частини житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії,

треті особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 з позовом до Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та просив встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 - надати йому в користування кімнату площею 10,3 кв.м, а відповідачу ОСОБА_6 17,2 кв. м, залишити в спільному користуванні ванну, туалет, кухню, комору та коридор, а також просив зобов'язати КП «Деснянське» ЧМР укласти з ним окремий договір найму та відкрити на його ім'я окремий особовий рахунок на житлову кімнату площею 10,3 кв.м та виділити її в користування позивачу та йому неповнолітньому сину. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не надали згоду на відкриття окремого рахунку на кімнату площею 10,3 кв.м, відповідно до ст.. 104, 105 ЖК УРСР. Відкриття окремого рахунку на вказану кімнату надасть можливість сім'ї позивача можливість на ведення господарства та безперешкодно сплачувати рахунки по комунальним послугам.

Позивачі просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача КП «Деснянське» Чернігівської міської ради позовні вимоги визнав.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки встановлення такого порядку користування призведе до штучного погіршення житлових умов та необхідності постановлення на квартирний облік, крім того в одну кімнату неможна вселити відповідачів, оскільки вони є особами різної статті.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради просила прийняти рішення з урахуванням інтересів неповнолітнього позивача.

Представник третьої особи - Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради покладався на розсуд суду.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із особовим рахунком , квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду, не приватизована, має дві кімнати - площею 17,2 кв. м та 10,3 кв. м, загальною площею квартири 44,5 м.кв, житловою 27,5 м2. (а.с. 8).

Згідно із довідкою КП «Деснянське» ЧМР, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_7 - її син, ОСОБА_4 - її брат, та ОСОБА_5 - її племінник (а.с. 10)

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.10.2015 року, яке набрало законної сили позов ОСОБА_4, ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, задоволений частково, вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 та його неповнолітній син ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, а тому мають право на проживання в даному житлі.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили суду, що позивач та його неповнолітній син не проживають в спірній квартирі. Однак суд критично ставиться до їх показань, оскільки позивачі не можуть ночувати в спірному житлі через те, що в них відсутні для цього умови, що підтверджується і фотокартками, і поясненнями відповідача ОСОБА_6, яка повідомила, що в кімнату 10,3 кв. м вона заносила речі, у зв'язку із проведенням ремонту. Крім того, суд не приймає до уваги звернення ОСОБА_12 та звернення мешканців під'їздів 5 та 6 буд. 187, оскільки ці докази не є допустимими, в силу ст.. 59 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 повідомили, що позивачі проживали в зазначеній кімнаті, однак їм створюються перешкоди відповідачем ОСОБА_6, зриваються замки з двері у кімнату площею 10,3 кв. м, заносяться речі у кімнату, щоб там не було можливості проживати.

Між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 склалися неприязні стосунки з приводу користування спірною квартирою, що підтверджується їх численними зверненнями до правоохоронних органів та відповідями на них.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно зі ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Статтею 63 ЖК України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до роз'яснення, викладеного в абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Пункт 5 постанови виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів та Президії Обласної ради профспілок від 07.01.1985 року № 3 "Про порядок обліку громадян, що потребують покращення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Чернігівській області» визначає, що для прийняття громадян на облік для покращення житлових умов є відсутність 6 кв. м житлової площі на члена сім'ї, а для надання жилих приміщень згідно середньої забезпеченості громадян по містах та селищах міського типу - 8,5 кв. м.

Житлова площа спірної квартири складає 27,5 кв.м, отже на кожного із зареєстрованих осіб припадає по 6,88 кв.м. житлової площі.

При цьому слід враховувати, що норми житлової площі по місту Чернігові, які дають право особі стати на облік, як такій що потребує поліпшення житлових умов 6 кв.м, виділ кімнати площею 10,3 кв.м. позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки позивачів на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов, оскільки на кожного з цих осіб буде припадати приблизно 5,2 кв. м.

Крім того, в позовній заяві позивачі просили виділити кімнату 17,2 кв.м ОСОБА_6, хоча в зазначеній квартирі ще проживає її син ОСОБА_7, належних доказів, які б підтверджували факт його не проживання в зазначеній квартирі не надані, також, суд враховує, що він має право на користування спірною квартирою, так як зареєстрований в ній, отже, йому та його матері необхідно б було виділити кімнату 17,2 кв. м. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЖК УРСР, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім

подружжя.

Отже на підставі вищевикладеного, суд вважає, що підстав для задоволення позову щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням немає, а отже і у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання КП «Деснянське» укласти з ним окремий договір найму з позивачем та відкрити на його ім'я окремий особовий рахунок на житлову кімнату площею 10,3 кв.м належить відмовити, оскільки ця вимога є похідною.

Керуючись ст.. 47, 48, 50 61,63 ЖК УРСР, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділення у користування частини житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя І. В. Литвиненко