У Х В А Л А

Справа № 183/5900/16

№ 2-з/183/120/16

24 жовтня 2016 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якій позивач просить:

припинити право спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки нежитлового вбудованого приміщення загальною площею 77,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., вул. Бєлої Зіни, буд. 2;

припинити право спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири №38, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, просп. Карла Маркса, буд. 113 в житловому будинку літ. А-6, кв.38, яка складається з: 1-коридор, 2,3- житлові, 4-кухня, 5-ванна, 6- туалет, 7- кладова, балкон, загальна площа 52,36 кв.м, житлова площа 30,4 кв.м;

визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Піонерській за №18 у місті Новомосковську Дніпропетровської області, загальна площа якого складає 64,7 кв.м., житлова- 18,8 кв.м., що розташований на земельній ділянці 1035 кв.м. держфонду (1000 кв.м - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер -04-017-0083, 35 кв.м - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер -04-017-0084);

визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63.4 кв.м.

Разом з поданим позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову у справі, відповідно до якої останній просить заяву про забезпечення позову розглянути за участю сторін та вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Піонерський за №18 у місті Новомосковську Дніпропетровської області, загальна площа якого складає 64,7 кв.м., житлова- 18,8 кв.м., що розташований на земельній ділянці 1035 кв.м. держфонду (1000 кв.м - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер -04- 017-0083, 35 кв.м - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер -04- 017-0084);

накладення арешту на нежитлове вбудоване приміщення за адресою м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., вул. Бєлої 3, буд. 2;

накладення арешту на квартиру №38, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, просп.. ОСОБА_3, буд. 113 в житловому будинку літ. А-6, кВ.38, яка складається з: 1-коридор, 2,3- житлові, 4-кухня, 5-ванна, 6- туалет, 7- кладова, балкон, загальна площа 52,36 кв.м, житлова площа 30,4 кв.м.;

накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 63.4 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна зареєстровано за відповідачем, але на теперішній час між сторонами виник спір з приводу поділу вказаного майна. Позивачу стало відомо, що відповідач має наміри розпорядитись вказаним майном, шляхом відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що унеможливить подальший захист моїх прав як співвласника, може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду за результатами розгляду даної цивільної справи і невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя.

Заяву отримано головуючим суддею у справі 24 жовтня 2016 року.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву суд пересвідчився, що між сторонами, шлюб між якими станом на момент розгляду справи не розірвано, дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, яке з урахуванням свідоцтва про шлюб та відомостей, вказаних в отриманій судом Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71229014 від 24 жовтня 2016 року, придбане під час шлюбу та обсяг позовних вимог відповідає обсягу забезпечення позову. Водночас, з матеріалів справи та поданої позивачем заяви не вбачається підстав для висновку, що станом на момент звернення з клопотанням або в подальшому існує чи виникне реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Саме лише посилання про наявність обізнаності позивача про наміри відповідача розпорядитися нерухомим майном, придбаним під час шлюбу без згоди іншого з подружжя не є підставою для висновку про наявність реальної загрози невиконання, чи утруднення виконання можливого судового рішення. Доказів на підтвердження цієї обставини позивачем до клопотання, матеріалів позову також не долучено. Також з поданої заяви не вбачається обґрунтування позивачем необхідності застосування заявленого виду забезпечення позову у вигляді арешту, при застосування судом якого, як відповідач так і треті особи фактично будуть обмежені, протягом часу розгляду справи, у праві користування в тому числі і житловими приміщеннями, що може призвести до порушення прав третіх осіб, які не є стороною у справі.

Більш того, нормами п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України визначено захід забезпечення позову у вигляді арешту, який накладається на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. В той час, як згідно з отриманою судом Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71230066 від 24 жовтня 2016 року вбачається, що майно, на яке позивач просить накласти арешт - квартира АДРЕСА_2, загальною площею 63.4 кв.м. належить позивачу ОСОБА_1 (реєстраційний номер 2313887).

Внаслідок викладеного в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов