Провадження № 2/760/3436/16
Справа №760/5847/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

28.03.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та його брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно Договору купівлі-продажу нерухомості від 29.10.1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності по ? частині належить квартира АДРЕСА_1.

Посилається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер та після смерті якого позивач і його брат ОСОБА_3 фактично прийняли спадщину по ? частині вказаної квартири, оскільки несли витрати на утримання вказаного нерухомого майна, доглядали за даним майном, забезпечували його ремонт і належні санітарні умови, тобто вступили в управління і володіння спадковим майном, шляхом вчинення дій, направлених на реалізацію своїх прав, як спадкоємця.

Разом з тим, позивач посилається, що ні він, ні його брат ОСОБА_3 не оформили право власності на спадщину після смерті батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3

Позивач зазначив, що він 23.02.2016 року звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропустив встановлений законом термін для прийняття спадщини, а також у позивача відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини.

Крім того зазначив, що 01.03.2016 року позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки на час смерті брата позивач проживав з ним і є таким, що прийняв спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проте отримав лист з якого вбачається, що відкрити спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки, як зазначено в листі, спадкова справа заводиться за місцем реєстрації померлого, а на день смерті ОСОБА_3 мешкав в с. Циблі, Переяслав-Хмельницького району, Київської області і місце реєстрації померлого не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі і просили суд його задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву в якій просив прийняти рішення, згідно норм чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала до суду заяву в якій просила слухати справу у відсутності її представника.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, які не з'явилися, згідно поданих заяв та на підставі наявних матеріалів справи.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.12.1977 року, актовий запис №2636 та рідним братом померлого ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.10.1996 року, актовий запис №502 (а.с.48,50).

Згідно Договору купівлі-продажу нерухомості від 29.10.1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності по ? частині належала квартира АДРЕСА_1 (54).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №13096, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, актовий запис №55 (а.с.49,51).

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_2 , позивач та брат позивача ОСОБА_3 фактично прийняли спадщину по ? частині вказаної вище квартири, оскільки несли витрати на утримання вказаного нерухомого майна, доглядали за даним майном, забезпечували його ремонт і належні санітарні умови, тобто вступили в управління і володіння спадковим майном, шляхом вчинення дій, направлених на реалізацію своїх прав, як спадкоємці.

Дані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є сусідами позивача за адресою: АДРЕСА_1

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається, що він прийняв спадщину.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вступили в управління і володіння спадковим майном після смерті свого батька ОСОБА_2, шляхом вчинення дій, направлених на реалізацію своїх прав, як спадкоємців по ? частині квартири АДРЕСА_2.

Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не оформили право власності на спадкове майно по ? частині спірної квартири після смерті ОСОБА_2

Як зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, тобто брат позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частини квартири АДРЕСА_2.

23.02.2016 року позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропустив встановлений законом термін для прийняття спадщини, а також у позивача відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини (а.с.62).

Згідно матеріалів справи також вбачається, що 01.03.2016 року позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки на час смерті брата позивач проживав з ним і є таким, що прийняв спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проте отримав лист з якого вбачається, що відкрити спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки, як зазначено в листі, спадкова справа заводиться за місцем реєстрації померлого, а на день смерті ОСОБА_3 мешкав в с. Циблі, Переяслав-Хмельницького району, Київської області і місце реєстрації померлого не зазначено (а.с.64).

З матеріалів справи вбачається, а також було підтверджено допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що в квітні 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 переїхали проживати до своєї бабусі -ОСОБА_9 у АДРЕСА_3, де і проживали разом по день смерті ОСОБА_3

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 та другої черги після смерті ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що інших спадкоємців, які мають право спадкування після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, крім позивача, не має та ніхто інший спадщину не прийняв.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо за відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини, а також правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За таких обставин, суд вважає, що звернення позивача до суду з даним позовом відповідає вимогам чинного законодавства та обраному способу поновлення порушених прав.

З огляду на викладене вище, враховуючи межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на 3/4 частини цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1262, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: