Провадження № 2/522/2364/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.08.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, та уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 10.12.2015 року, просив стягнути з відповідача на їх користь виплачені суми пенсії у загальному розмірі 82 630, 24 гривень.

В обґрунтування позовних вимог відзначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви №277 від 31.12.2003 року відповідачу перераховано пенсію та обчислено на підставі довідки про заробітну плату в РБУ № 6. Розпорядженням від 30.01.2004 року проведений перерахунок пенсії відповідача, розмір пенсії склав 638, 80 грн.. 06.04.2015 року Управлінням ПФУ було направлено запит до Управління ПФУ в Суворовському районі м. Одеси про проведення перевірки довідки заробітної плати відповідача, виданої Підрядним спеціалізованим ремонтно-будівельним управлінням №6, на який отримано відповідь щодо неможливості надання первинних документів та проведення зустрічної перевірки підприємства, оскільки за юридичною адресою зазначена організація не знаходиться, будь-які інші відомості щодо місцезнаходження юридичної особи відсутні. 25.06.2015 року Управлінням направлено запит до ПФУ України в Суворовську районі м. Одеси щодо надання копій звітів 4-ПФ Підрядного спеціалізованого ремонтно-будівельного управління №6 за період з 01.01.1994 по 31.12.1995 року, на який надано відповідь, що вказаному підприємству звіти 4-ПФ відсутні.

Згідно наданих документів проведено перерахунок з 01.01.2004 по 31.07.2015 рр. в результаті якого утворилась переплата в сумі 84 484, 99 грн., у звязку з чим звернулись до суду з відповідним позовом. На підставі рішення УПФУ в Приморському районі м. Одеси №704 від 28.07.2015 року з пенсії відповідача проводиться відрахування надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 20% призначеного розміру пенсії, тому станом на грудень 2015 року сума переплати складає 82 630, 24 грн..

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси не визнав та просив відмовити у задоволенні. Додатково відзначив, що сума переплата недостовірна, майже рік вони вже утримують 20% призначеної пенсії як погашення переплати. Проте, відсутність даних в ПФУ не значить те, що заробітна плата йому не виплачувалась. Своєї вини у тому, що документи були втрачені ліквідаційною комісією підприємства, не вбачає. Зазначив, що судом розглядався спір за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, який вирішено на його користь (справа №522/25599/15-а).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви №277 від 31.12.2003 року відповідачу перераховано пенсію та обчислено на підставі довідки про заробітну плату в РБУ № 6.

06.04.2015 року Управлінням ПФУ в Приморському районі м. Одеси було направлено запит №164/04 (а.с.8) до Управління ПФУ в Суворовському районі м. Одеси про проведення перевірки довідки заробітної плати відповідача, виданої Підрядним спеціалізованим ремонтно-будівельним управлінням №6, на який отримано відповідь №4898/03 від 15.05.2015р. (а.с.9) щодо неможливості надання первинних документів та проведення зустрічної перевірки підприємства, оскільки за юридичною адресою зазначена організація не знаходиться, будь-які інші відомості щодо місцезнаходження юридичної особи відсутні, тому провести зустрічну перевірку довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 рр. є неможливим.

При цьому надано копію звіту Форми 4-ПФ із додатками, що подавались платником до УПФУ в Суворовському районі м. Одеси за 1996-1999 року (а.с.10-16).

25.06.2015 року Управлінням ПФУ в Приморському районі м. Одеси направлено запит №3334/05 (а.с.17) до ПФУ України в Суворовську районі м. Одеси щодо надання копій звітів 4-ПФ Підрядного спеціалізованого ремонтно-будівельного управління №6 за період з 01.01.1994 по 31.12.1995 року, на який надано відповідь №6286/02 від 07.07.2015 року (а.с.18), що по вказаному підприємству звіти 4-ПФ відсутні.

Розпорядженням УПФУ в Приморському районі м. Одеси № 143680 від 15.07.2015 року перераховано розмір пенсії та знижено її розмір до 1538, 25 грн., з яких відповідач отримав 1 444,12 грн.

28.07.2015 року позивачем було прийнято рішення № 704 «Про утримання сум пенсії, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживання з його сторони», за наявністю даних про отримання іншого заробітку за час роботи в РБУ № 6, внаслідок чого утворилась переплата за період з 01.01.2004 року по 31.07.2015 року в розмірі 84 484 грн. 99 коп., та вирішено утримувати з пенсії позивача по 20% до повного погашення переплати.

Станом на грудень 2015 року за розрахунком позивача сума переплати складає 82 630, 24 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача.

Судом також встановлено, що у Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебувала адміністративної справа №522/25599/15-а за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії.

27.05.2016 року судом по вказаній справі винесено постанову, якою позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси «Про утримання сум пенсії, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживання з його сторони» № 704 від 28.07.2015 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси припинити утримання переплати в розмірі 20% від суми пенсії ОСОБА_1. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси повернути незаконно утримані з пенсії ОСОБА_1 кошти згідно рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси «Про утримання сум пенсії, надміру виплачених пенсіонеру внаслідок зловживання з його сторони» № 704 від 28.07.2015 року з 28.07.2015 року по дату виконання цієї постанови. Відновити ОСОБА_1 розмір пенсії, який був йому призначений до прийняття 15.07.2015 року розпорядження Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, з урахуванням довідок про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в Підрядному спеціалізованому ремонтно-будівельному управлінні №6 та зобовязати Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси () здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії за період з 01.08 .2015 року.

За розглядом даної справи судом були встановлені наступні обставини. З наявної в матеріалах справи копії пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що згідно акту зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості довідки про заробітну плату, виданої РБУ № 6 за період з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року встановлено розбіжності з первинними документами за період з 1998-1999 роки, а в наявних документах за 1995-1997 роки особові рахунки за розрахунками заробітної плати позивача відсутні.

Згідно відповіді начальника управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси від 07.07.2015 року звіти 4-ПФ за період з 01.01.1994 року по 31.12.1995 року щодо РБУ №6 відсутні. Згідно відповіді №4898/03 від 15.05.2015 року у звязку з ліквідацією РБУ №6 первинні бухгалтерські документи про нарахування заробітної плати позивачу за період з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року відсутні, тому провести перевірку довідки про заробітну плату позивача неможливо.

При цьому, суд зазначив, що наявність розбіжностей по заробітній платі у довідці та первинних документах ще не свідчить про недостовірність даних, викладених саме у довідці про заробітну плату. До того ж, встановлено розбіжності лише за період з 1998-1999 року, а щодо інших періодів первинні бухгалтерські документи взагалі відсутні. Оскільки відсутні будь-які відомості про конкретний розмір завищення заробітної плати, необґрунтованим є висновок про невідповідність даних про заробітну плату ОСОБА_1 дійсному розміру.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016 року апеляційну скаргу УПФУ в Приморському м. Одеси на вищевказане рішення суду від 27.05.2016 року повернуто апелянту.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно п.3 «Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно дост.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї, тощо.

Частиною 1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно норми статті 101 коментованого Закону „Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Таким чином, положеннями частини 2 статті 101 і частини 2 статті 102 Закону України „Про пенсійне забезпечення зайво виплачені суми коштів трактуються як заподіяна шкода, відшкодування якої здійснюється із підприємств та організацій у зв'язку із видачею недостовірних документів, або з пенсіонерів у зв'язку із їхніми зловживаннями чи невиконання обов'язку, визначеного у частині 1 статті 102 коментованого Закону.

Приписи статей 101-103 Закону України „Про пенсійне забезпечення і статті 50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не суперечать між собою, а їх системний аналіз вказує на те, що при вирішенні питання відповідальності суб'єкта у правовідносинах з відшкодування надмірно виплачених пенсій, з'ясуванню підлягають обставини, в наслідок яких виникли підстави для переплати і чиї дії, бездіяльність чи інші події (факти) стали приводом і підставою для такої необґрунтованої виплати пенсії.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов'язано повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача (а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації).

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова ВСУ від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вбачає, що факт зловживань з боку пенсіонера та наявності недостовірних даних заробітної плати відповідача ОСОБА_1 за період з 01.01.1994 року по 31.12.1995 року досліджувався Приморським районним судом м. Одеси за розглядом справи № 522/25599/15-а, за якою суд прийшов до висновку, що Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси, приймаючи рішення про перерахунок пенсії та утримання сум пенсії, надміру виплачених внаслідок зловживання зі сторони ОСОБА_1, зробив висновки про наявність недостовірних даних заробітної плати пенсіонера за відсутністю достатніх підстав, а визначення розміру надміру виплачених сум пенсії не ґрунтуються на будь-якому розрахунку переплат, аналізу та співставлення фактичної та завищеної заробітної плати.

Таким чином, суд не вбачає у діях відповідача недобросовісності та будь-яких зловживань з його боку. На спростування вказаних обставин представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 57, 60, 88, ч.4 ст.169, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст..ст.16, 1166, 1212, 1215 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Домусчі Л.В

19.10.2016