У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Ступак О.В.,
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, відшкодування майнової шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Наталія Юріївна, про переведення прав і обов'язків покупця, за касаційною скаргою Громадської організації «Українське товариство глухих» в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 07 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що 17 липня 2008 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири № АДРЕСА_1. Продаж частини даної квартири вчинено за 341 000,00 грн. Проте відповідач, як інший співвласник спірної квартири чинить перешкоди позивачеві і третім особам у здійсненні ними права власності на належну їм частину квартири. Позивач просив зобов'язати відповідача ОСОБА_7 не чинити перешкод у користуванні власністю, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 8 640,00 грн.

У грудні 2008 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.ІО., про переведення прав і обов'язків покупця. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7 просила з урахуванням положень ст. 362 ЦК України визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири № АДРЕСА_1, укладений 17 липня 2008 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11; припинити право власності на 1/2 частину спірної квартири, яке виникло у ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10; перевести права та обов'язки покупця на ОСОБА_7, що мешкає у згаданій квартирі по зазначеному договору купівлі-продажу частини квартири; визнати ОСОБА_7 покупцем 1/2 частини квартири № АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/2 частини спірної квартири та покласти на неї обов'язок виплатити ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 суму 341 000,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2009 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі 23 квітня 2009 року, згідно якої:

1. Переходить у власність ОСОБА_7 1/2 частини квартири № АДРЕСА_1, вартістю 341 000,00 грн, вся квартира, 1/2 частини якої передається у власність, складається з трьох жилих кімнат, загальної площі - 69,50 кв.м, з урахуванням 50% площі лоджії, жила площа цієї квартири становить - 41,90 кв.м, яка належить ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 в рівних частках кожному, тобто по 1/8 частині кожному, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. 17 липня 2008 року за реєстровим номером № 5411, зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 22 липня 2008 року, записано в реєстрову книгу № 122-292 за реєстровим № 1085.

2. ОСОБА_7 приймає у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 341 000,00 грн, вся квартира, 1/2 частини якої передається у власність, складається з трьох жилих кімнат, загальної площі - 69,50 кв.м, з урахуванням 50% площі лоджії, жила площа цієї квартири становить - 41,90 кв.м, яка належить ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 в рівних частках кожному, тобто по 1/8 частині кожному, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. 17 липня 2008 року за реєстровим номером № 5411, зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 22 липня 2008 року, записано в реєстрову книгу № 122-292 за реєстровим № 1085.

3. ОСОБА_7 сплачує ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 суму грошей 341 000,00 грн за 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Сторони досягли згоди, що дана мирова угода підлягає виконанню в термін 10 днів. Провадження у справі закрито.

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 07 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_13 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження у вказаній справі за їх апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2009 року.

У касаційній скарзі Громадська організація «Українське товариство глухих» в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення суддею апеляційного суду норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, установленого ч. 2 ст. 294 ЦПК України при оскарженні ухвали суду і заявниками наведені причини його пропущення не є поважними.

Проте з такими висновками судді апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно зі ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 294 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

У лютому 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_13 звернулись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2009 року. У додатній до апеляційної скарги заяві від 26 лютого 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_13 порушували питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. Заявники, звертаючись до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку зазначали, що в суді першої інстанції їх інтереси представляла ОСОБА_8, яка була інвалідом ІІІ групи по слуху та яка померла 09 січня 2010 року, в той же час ОСОБА_9 є інвалідом І групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, ОСОБА_10 є інвалідом ІІ групи з дитинства та перебуває під «Д» наглядом психіатра.

Так, визнавши причини пропущення строку на апеляційне оскарження неповажними та одночасно відмовивши заявникам у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених ч. 5 ст. 297 ЦПК України, суддею апеляційного суду залишено поза увагою вимоги ч. 3 ст. 297 ЦПК України, зокрема, щодо залишення апеляційної скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без руху з наданням строку на усунення її недоліків також у випадку, якщо підстави, вказані ними у заяві, визнані неповажними.

Згідно з положеннями ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у розумінні наведених вище положень є складовою права кожного на звернення до суду. Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження, не врахував те, що заявники були позбавлені права на виконання вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги в частині вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, і, відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження у справі.

Крім того, суд не взяв до уваги те, що сама по собі присутність сторони чи її представника під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення і отримання їх копії не є безумовною підставою для відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Громадської організації «Українське товариство глухих» в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 07 березня 2013 року скасувати, передати питання про відкриття апеляційного провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Ступак
Г.І. Мостова