БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/301/16-ц
Провадження № 2/497/205/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого- судді Тимошенко І.В.

за участю секретаря судового засідання Бекметової Х.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист цивільних прав,

ВСТАНОВИВ;

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким: - зобовязати відповідачку ОСОБА_2 знятися з реєстраційного обліку у житловому будинку по вул.. Х.Ботєва,29 в с.Городнє Болградського району Одеської області в звязку із зміною місця проживання та зареєструвати своє фактичне місце проживання (перебування), - визнати незаконним збереження відповідачкою з березня 2008 року штампу в паспорті про реєстрацію за адресою с.Городнє Болградського району по вул.. Х.Ботєва,29 та визнати штамп про реєстрацію за зазначеною адресою в паспорті відповідачки незаконним та таким що не має юридичної сили в звязку із зміною відповідачкою місця проживання у березні 2008 року , - визнати , що реєстрація відповідачки за вказаною адресою є наслідком невиконання відповідачкою вимог ст.. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та є незаконною з 2008 року; - визнати частково недійсною та такою , що втратила юридичну силу реєстрацію місця проживання відповідачки за вказаною адресою з 2008 року. Позивач посилається на те, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з січня 1995 року по березень 2008 року. У березні 2008 року вони з відповідачкою припинили спільне проживання та відповідачка змінила місце проживання, пішла з будинку по вул.. Х.Ботєва,29 в с.Городнє та стала проживати в будинку своїх батьків за адресою : с.Городнє Болградського району , вул.. Матросова,9. Але в порушення вимог ст.. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідачка не знялася з реєстраційного обліку у житловому будинку по вул.. Х.Ботєва, 29 в с.Городнє та не зареєструвала своє нове місце проживання за адресою фактичного проживання (перебування). Таки дії відповідачки порушують його позивача цивільні права та несуть реальну небезпеку такого порушення. Він позивач вважає, що відповідачка може скористатися тим фактом , що вона в період часу з березня 2008 року зберігала штамп про реєстрацію за адресою: с.Городнє, вул.. Х.Ботєва , 29 для збільшення строку позовної давності для предявлення вимоги про поділ цього житлового будинку, або може вчинити будь які інші дії , що несуть реальну загрозу порушення його позивача прав та прав членів його сімї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , причину неявки до суду не повідомила , заперечення проти позову не надала.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши надані докази та надавши їм оцінку , суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_2 перебували у шлюбі , який було зареєстровано 21 січня 1995 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області , про що було зроблено актовий запис за № 3. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19 березня 2009 року , яке набрало законної сили (а.с.37).

З пояснень позивача судом встановлено, що відповідачка після укладення шлюбу стала проживати в будинку по вул.. Х.Ботєва, 29 в с.Городнє Болградського району Одеської області та була в ньому зареєстрована. У березні 2008 року позивач та відповідачка припинили спільне проживання, відповідачка пішла з житлового будинку по вул.. Х.Ботєва,29 в с.Городнє та стала проживати в будинку своїх батьків за адресою: с.Городнє Болградського району , вул.. Матросова,9.

Той факт , що сторони припинили спільне проживання у березні 2008 року встановлено і рішенням Болградського районного суду від 19 березня 2009 року про розірвання шлюбу між сторонами. У січня 2009 року відповідчка забрала із спірного будинку належні їй особисті речі , що підтверджується розпискою від 09 січня 2009 року (а.с.41). У 2010 році між сторонами було в судовому порядку вирішено питання про розподіл майна подружжя . Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 22 січня 2010 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подржжя, та провадження в цій справі закрито (а.с.46).

Житловий будинок по вул.. Х.Ботєва,29 в с.Городнє Болградського району станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору , до складу якого входили позивач ОСОБА_1, його батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а також дідусь позивача ОСОБА_5, які відповідно до ст.. 123 ЦК України в редакції 1963 року , яка діяла на той час, придбали право власності в рівних частках на цей житловий будинок , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району № 1450 від 19 червня 2013 року (а.с.30) та рішенням виконкому Городненської сільської ради Болградського району № 84 від 24 грудня 2009 року (а.с.28).

Згідно довідки Болградського районного сектору ГУДМС України в Одеській області № 618 станом на 14 березня 2016 року відповідачка залишалась зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27). Згідно довідки Болградського районного сектору ГУДМС № 815 від 12 квітня 2016 року відповідачка ОСОБА_2 з 17 березня 2016 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.35).

Статею 386 ЦК України визначені засади захисту права власності. Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна, зокрема, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб (ч.1ст.383 ЦК України).

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється в порядку, передбаченому ст.. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Позивачем не надано доказів , а судом не встановлено факту порушення відповідачкою права власності позивача на житловий будинок по вул.. Х.Ботєва,29 в с.Городнє Болградського району або факту порушення права позивача на користування та розпорядження цим будинком, на які позивач посилався як на підставу звернення до суду з цим позовом. Позивач не зазначив мотивів та не надав відповідних доказів про те, що реєстрація відповідачки у зазначеному будинку в період часу з 2008 року по 17 березня 2016 року є перешкодою для належного користування та розпорядження будинком позивачем або порушує його права та права інших співвласників будинку. Посилання позивача на порушення його цивільних прав та на реальну загрозу порушення таких прав є надуманим , необґрунтованим та не підтверджено будь - якими належними доказами.

Оскільки, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки (ч.1ст.11 ЦК України), враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що відповідачка правомірно вселилась до будинку позивача як член сімї власника будинку та проживала в ньому.

Статеєю 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно із ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом реєстрації на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Отже, правовідносини щодо зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання мають адміністративний характер і існують лише між цією особою та відповідним територіальним органом Державної Міграційної Служби України , як урядовим органом державного управління. Між позивачем та відповідачкою існують правовідносини щодо користування останньою спірним жилим будинком. За таких обставин, право або інтерес позивача може бути захищений у спосіб, встановлений ст. 16 ЦК України та нормами ЖК України , як складовою частиною цивільного законодавства, якими урегульовані питання визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Тобто позивач для захисту свого порушеного права мав звернутися до суду з позовом про визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком по вул. Х.Ботєва,29 в с..Городнє Болградського району, а судове рішення за такими позовними вимогами було б підставою для зняття органом реєстрації відповідачки з реєстраційного обліку у зазначеному будинку. З таким позовом до суду відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України позивач мав право звернутися після сплину одного року з часу , коли відповідачка припинила проживання в будинку по вул.. Х.Ботєва,29 та стала проживати за іншою адресою. Разом з тим позивач таким своїм правом не скористався, а 17 березня 2016 року відповідачка в добровільному порядку знялася з реєстраційного обліку у спірному будинку.

За викладених обставин суд доходить до висновку , що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає в звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Керуючись ст.. 386, 391 ЦК України, ст. 2,7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 10,11,60,131,212-215,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист цивільних прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть надати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Тимошенко Ірина Вольдемарівна