Справа № 685/711/16-ц
Провадження № 2/685/179/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Самойлюк Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1 та

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя,

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому зазначив, що 18 березня 2016 року позивач пішла провідати свого малолітнього внука, який проживає з матірю, відповідачем по справі, однак відповідач не впустила її в дім, на грунті особистої неприязні між ними виник конфлікт. Після словесної перепалки відповідач, діючи умисно, двома руками взяла за волосся позивача та штовхнула, від чого позивач впала, отримавши внаслідок падіння легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Представником ОСОБА_3 заявлена вимога стягнути з ОСОБА_2 матеріальні витрати в сумі 2053,95 грн., які вона понесла в ході стаціонарного лікування в Теофіпольській ЦРЛ, та грошове відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 3000 грн.

В ході судового розгляду позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що 18 березня 2016 року вранці попросила свого сина підвезти її до будинку своєї колишньої невістки ОСОБА_2 щоб побачитися зі своїм внуком, батьками якого є її син та відповідач. ОСОБА_2 відкрила двері та грубо відмовила у побаченні, тому між ними завязалася сварка та штовхання у дверях, так як ОСОБА_2 не впускала її до будинки для побачення з внуком. В якийсь момент відповідач схопила її за волосся і з силою штовхнула зі сходів, від чого впала, внаслідок падіння були синяки на спині, збиті коліна та лікті, а також струс головного мозку.

Син відразу ж зателефонував в поліцію, їй було дано направлення у Волочиський відділ судмедекспертизи, експерт після огляду відразу ж направив на консультацію до невропатолога, який направляв у лікарню на стаціонарне лікування, але попросила не госпіталізовувати її у Волочиську лікарню. В той же день звернулася до Теофіпольської ЦРЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні 6 днів.

За період лікування купувала призначені лікарем ліки, перелік яких лікарем було виписано на аркуші паперу, всього на суму 2053,95 грн.

Представник відповідача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовних вимог не визнала та пояснила, що позивач являється її колишньою свекрухою, за час її спільного проживання у шлюбі з сином позивачки, остання постійно втручалася в їх стосунки, вимагала, щоб постійно до неї приїздили в гості, незважаючи на можливості.

01 січня 2016 року вони не змогли приїхати до свекрухи додому в гості через хворобу сина, тому приїхали 2 січня, однак свекруха зі скандалом її вигнала та приїхала сама наступного дня, 03 січня, та знову влаштувала сварку та скандал, від чого сильно налякалися діти, тому сказала свекрусі, щоб та більше до неї не приїздила.

18 березня 2016 року вранці свекруха прийшла до неї до квартири, без запрошення та без попередження, і у дверях на вході до квартири стала силою прориватися до квартири, погрожувала та обзивала нецензурними словами, тому стала її відштовхувати від дверей, однак ОСОБА_3 продовжувала прориватися до неї в квартиру та била по руках. В якийсь момент взяла позивачку за руку, відтягнула від дверей та швидко закрила двері. Припускає, що позивач могла впасти сама на сходах, оскільки була на каблуках.

Відповідач вважає, що захищала своє житло від небажаного проникнення до нього своєї колишньої свекрухи.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що 18 березня 2016 року близько 9 години ранку між позивачем та відповідачем відбувся конфлікт на вході у квартиру відповідачки. Конфлікт полягав у тому, що позивач ОСОБА_3 намагалася пройти в квартиру відповідача ОСОБА_2, щоб побачити внука, а відповідач її не пропускала. В ході даного конфлікту відповідач відштовхнула позивача від вхідних дверей, від чого та впала на сходи і від падіння отримала легкого ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Даний висновок суду також підтверджується постановою слідчого СВ Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 31 травня 2016 року, якою закрито кримінальне провадження, внесене 18 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 за заявою ОСОБА_3, у звязку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Свідок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що проживає в тому ж будинку, що і відповідач, в іншій квартирі. Їх будинок чотириквартирний і до кожної квартири веде окремий вхід. Виконуючи певні роботи у себе в хліві, який знаходиться неподалік входу в квартиру ОСОБА_2, бачила, як до квартири сусідки підійшла її свекруха і між ними в дверях виникла сварка, свекруха намагалася пройти до квартири, а ОСОБА_2 її не впускала, почула, як стала кричати дитина в квартирі відповідача. ОСОБА_3 вчепилася в одвірок руками, а ОСОБА_2 взяла її за руки, виставила за двері та різко закрила двері. Падіння ОСОБА_3 вона не бачила.

Суд критично оцінює покази свідка щодо того, що вона не бачила падіння позивача, оскільки в ході розгляду справи про притягнення сина позивача ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за насильство по відношенню до позивача, свідок ОСОБА_4 пояснювала, що ОСОБА_2 відштовхнула ОСОБА_3 від дверей, коли та намагалася пройти в квартиру, від чого впала, оскільки була на високих підборах. Зазначені покази встановлені згідно постанови Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року, крім того, судом було прослухано технічний запис фіксації судового засідання цієї справи при наданні пояснень свідком ОСОБА_4

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, зокрема, повязаних із врятуванням життя людей та майна, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них обшуку і огляду.

Відповідно до частини 1 ст. 36 Кримінального кодексу України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Згідно частини 5 цієї статті, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для, зокрема, відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Обидві сторони конфлікту підтвердили, що ОСОБА_3, незважаючи на заперечення ОСОБА_2, намагалася проникнути до її житла, тому застосування сили відповідачем до позивача для відвернення такого проникнення, не може розцінюватися як заподіяння збитків та порушення прав позивача, тим більше тілесні ушкодження спричинені внаслідок не умисних, а необережних дій відповідача.

Проживання разом з відповідачем внука позивачки не наділяє її правом на порушення принципу недоторканості житла, оскільки ні в ході досудового розслідування кримінального провадження по факту заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, ні в ході судового розгляду не було встановлено загрози життю та здоровю внука.

В разі наявності спору щодо права на побачення з внуком, він може бути вирішений відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 не мала права без згоди відповідача ОСОБА_2 проникати до її житла, а тому заподіяна їй шкода при такому проникненні не підлягає відшкодуванню, у звязку позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 22, 23 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович