Справа № 466/8444/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України у Львівській області, ГУ ДФС у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційна служба ГУЮ у Львівській області про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління СБУ у Львівській області, ГУ ДФС у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційна служба ГУЮ у Львівській області про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування вимог покликається на те, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 22.03.1996 року співвласниками цієї квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.У зв'язку зі смертю ОСОБА_5 виникла необхідність в оформленні права власності на спадкове майно, в тому числі й на частку померлої у квартирі. Однак, зробити цього вона не може, оскільки, як з'ясувалось, вказана квартира перебуває під арештом.В 2011 році слідчим відділом УСБУ у Львівській області проводилось досудове розслідування кримінальної справи №2076 про обвинувачення іншого співвласника - ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених статтями 255 ч.1, ч.З ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.201, ч.2,3 ст. 358 КК України. У ході розслідування справи 03.06.2011 року слідчим в особливо важливих справах 1-го відділення СВ УСБ України у Львівській області Орловим Ю.С. винесено постанову, якою з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування майнової шкоди було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2.

06.06.2011 р. Львівською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України за № 11257438 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження на квартиру. Після завершення досудового слідства кримінальна справа була скерована для розгляду по суті у Шевченківський районний суд м. Львова. Зазначена вище постанова знаходиться на аркуші 87 тому 13 кримінальної справи № 1-347/11, що зберігається в архіві суду.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від17.01.2012 р. кримінальну справу № 1-347/11 про обвинувачення ОСОБА_4 та інших підсудних у вчиненні злочинів, передбачених статтею 201 ч.2 КК України провадженням закрито у зв'язку із відсутністю у діях складу злочину.Вироком того ж суду від 13.03.2012 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено до одного року позбавлення волі за ч.2 та ч.3 ст. 358 КК України з іспитовим терміном один рік.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2013 року (справа №464/3490/13-к) звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у зв'язку із закінченням іспитового строку.

Однак, ні постановою від 17.01.2012 року, ні вироком від 13.03.2012 року не було вирішено питання щодо звільнення з-під арешту залежної їй квартири, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №44497507 від 25.09.2015 року.

Накладення арешту на квартиру грубо порушує права усіх співвласників, оскільки вони позбавлені можливості вільно розпоряджатись належним майном. Крім того, заборона на розпорядження ОСОБА_4 квартирою станом на сьогодні немає жодного сенсу, оскільки санкція статті 358 КК України, за якою він засуджений, не передбачає конфіскації майна, і жодних позовів про стягнення майнової чи моральної шкоди судом не розглядалось.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представники відповідача УСБУ у Львівській області Борківський О.Р. та Олійник В.Ю. в судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що питання щодо звільнення належної позивачці ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 з-під арешту, накладеного постановою слідчого слідчого відділу УСБУ у Львівській області не відноситься до компетенції, завдань та повноважень регіонального органу безпеки.

Представник відповідача ГУ ДФС у Львівській області в судове засідання не з'явився, скерував в суд заперечення на позовну заяву, мотивуючи це тим, що позовні вимоги позивача стосуються дій слідчого в особливо важливих справах 1-го відділення СВ УСБ України у Львівській області, яким з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування майнової шкоди винесено постанову щодо накладення арешту на майно в межах розслідування кримінальної справи.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату та час слухання справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 22.03.1996 року співвласниками цієї квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_5 (померла), ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно постанови слідчого в особливо важливих справах 1-го відділення СВ УСБ України у Львівській області Орлова Ю.С. від 03.06.2011 року з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування майнової шкоди було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2.

06.06.2011 р. Львіською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України за № 11257438 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження на квартиру.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від17.01.2012 р. кримінальну справу № 1-347/11 про обвинувачення ОСОБА_4 та інших підсудних у вчиненні злочинів, передбачених статтею 201 ч.2 КК України провадженням закрито у зв'язку із відсутністю у діях складу злочину.Вироком того ж суду від 13.03.2012 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено до одного року позбавлення волі за ч.2 та ч.3 ст. 358 КК України з іспитовим терміном один рік.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2013 року (справа №464/3490/13-к) звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у зв'язку із закінченням іспитового строку.

Проте, не було вирішено питання щодо звільнення з-під арешту залежної їй квартири, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №44497507 від 25.09.2015 року.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на ум:овах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові ВСУ від 15.05.2013 р.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5, у тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Отже, належним відповідачем у даному спорі є саме ГУ ДФС у Львівській області.

Управління Служби Безпеки України у Львівській області є не належним відповідачем у справі, проте позивач та його представник не заявляли клопотання про його заміну, а відтак, згідно ст. 33 ЦПК України, суд залучив ГУ ДФС у Львівській області в якості співвідповідача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Звільнити квартиру №10 будинку №44 на вул.Величковського в м.Львові з-під арешту, накладеного на підставі постанови слідчого в особливо важливих справах 1-го відділення слідчого відділу Управління служби безпеки України у Львівські області Орловим Ю.С. від 03.06.2011р. та зареєстрованого 06.06.2011р. Львівською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №11257438.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська