Справа №585/1320/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/1574/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

12 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, був укладений договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість, яка станом на 31.01.2016 року становить 15311,75 грн. та складається: із заборгованості за кредитом в сумі - 7580,05 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5698,28 грн., заборгованості за пенею та комісією - 828,10 грн., штрафу - 500 грн. (фіксована частина), штрафу - 705,32 грн. (процентна складова).

Рішенням суду від 14 квітня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15311,75 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 10.02.2011 р., яка виникла станом на 31.01.2016 року та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду винесено не на основі всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 26 березня 2015 року в її будинку було скоєно крадіжку та разом з іншими речами також викрадено кредитну карту. Про те, що у неї викрали кредитку карту вона дізналася тільки ввечері цього дня, коли їй почали приходити смс-повідомлення про зняття коштів з картки. Вранці вона відразу ж повідомила про це слідчого, а також звернулась до відділення банку. Вважає, що у зв'язку з тим, що вона не отримувала кредитних коштів, а вони були викрадені невідомою особою, її вини у виникненні заборгованості немає. Також зазначає, що суд розглянув справу у її відсутність, не повідомивши її за адресою реєстрації про час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим вона була позбавлена можливості надати пояснення та докази в заперечення на позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника адвоката Кошик О.П., представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, отримавши кредитні кошти, своєчасно їх не повернула, а тому на підставі ст. ст. 611, 1054 ЦК України, з неї на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору.

Проте погодитися з висновком суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 04.03.2015 року ОСОБА_3 у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Ромни отримала нову кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі строком дії до вересня 2018 року, так як дія попередньої закінчилась в грудні 2014 року. В цей же день кредитний ліміт по карті було збільшено з 300 грн. до 8000 грн. (а. с. 8; 108-110).

Як пояснила відповідачка в судовому засіданні апеляційного суду, зазначену карту Універсальна вона отримала разом з картою для виплат, так як на її отриманні наполягав співробітник відділення банку. Користуватися картою вона наміру не мала, а тому поклала її дома в шафу, де зберігалися інші особисті документи. Щодо ПІН-коду, то вона точно не пам'ятає, але скоріше за все це був її день народження. ПІН-код вона ніде не записувала.

26 березня 2015 року вранці, вона, перебуваючи в стані вагітності та знаходячись у відпустці перед пологами, поїхала до лікарні, а коли повернулась виявила, що в її будинок проникли невідомі та скоїли крадіжку грошей та інших цінних речей. Вона відразу викликала працівників правоохоронних органів. Але так як перебувала в стресовому стані, відразу не виявила всіх речей, що були викрадені. Ввечері, близько 22 години, коли вона купала старшу дитину, вона почула, що на її телефон надходять смс-повідомлення. Згодом вона прочитала їх і виявила, що з її карткового рахунку були зняті грошові кошти у сумі 4000 грн., два рази по 1500 грн., 500 грн., 300 грн. та 50 грн. Після чого вона виявила відсутність кредитної картки у шафі з документами. Вранці 27 березня 2015 року вона відразу ж повідомила про ці обставини слідчого, в провадженні якого перебувала її заява про крадіжку в будинку. Разом вони пішли до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомили про викрадення у неї карти, а також надали витяг про реєстрацію кримінального провадження за її заявою. Співробітник банку заблокував карту та повідомив, що ніяких претензій банк до неї мати не буде.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_3 надала витяг з кримінального провадження № 0000349, в якому зазначено, що у період часу з 08 години 20 хвилин до 11 години 50 хвилин 26 березня 2015 року невідома особа шляхом віджиму вікна проникла до приміщення будинку заявниці ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 34600 грн. та золотий ланцюжок; протокол прийняття заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення;протокол її допиту як потерпілої від 26 березня 2015 року, а також додаткового допиту від 27 березня 2015 року о 09 годині 10 хвилин, в якому вона повідомила слідчого про викрадення у неї кредитної картки та зняття грошових коштів з карткового рахунку (а. с. 82-85).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 по кредитній карті вбачається, що дійсно 26 березня 2015 року з карткового рахунку відбулося зняття грошових коштів: о 21 годині 57 хвилин - 4000 грн.; 22 годині 02 хвилин - 1500 грн.; 22 годині 03 хвилин - 1500 грн.; 22 годині 05 хвилин - 500 грн. та 300 грн.; 22 годині 06 хвилин - 50 грн. (а. с. 113-115).

За повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» 26 березня 2015 року зняття кредитних грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_3 в банкоматі ПриватБанку у розмірі 4000 грн. відбулося з використанням оригінала картки та шляхом коректного введення ПІН-кода. Зняття інших сум кредитних коштів, було здійснено 26 березня 2015 року в банкоматі іншої банківської установи (а. с. 120).

Згідно повідомлення Роменського ВП ГУНП в Сумській області з метою перевірки факту, викладеного у додатковому допиті ОСОБА_3 оперативному підрозділу надавалося доручення на проведення оперативно-розшукових дій та встановлення особи, яка могла заволодіти банківською карткою заявниці та в подальшому зняти з неї кошти. Проведені оперативно-розшукові заходи по вказаному кримінальному провадженню бажаного результату не дали. На даний час досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000349 триває (а. с. 106-107).

Той факт, що 27 березня 2015 року за заявою ОСОБА_3 її кредитна карта, з якої зняті грошові кошти 26 березня 2015 року, була заблокована, підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк».

Та обставина, що відповідачка, під час викрадення у неї кредитної карти знаходилась у стані вагітності, підтверджується свідоцтвом про народження її другої дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 119).

Відповідно до п. 14.12. ст. 14 Закону України від 05.04.2001, № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі Закон) користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно п. п. 14.14.; 14.16. ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов'язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до п.п. 5, 6, 7, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (далі Положення) користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно п. 1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» - клієнт зобов'язаний вживати заходів по запобіганню втрати (крадіжки) Карт, стікера PayPass, ПИНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну полосу, або їх незаконного використання.

Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов'язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера PayPass, ПИНа, сім-карти мобільного телефону або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних подій необхідно звернутися у відділення Банку або зателефонувати за вказаними номерами. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можливо дійти висновку про вину користувача як підставу цивільно-правової відповідальності. Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, та він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила віх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідачка вжила необхідних заходів, передбачених у випадку крадіжки картки Умовами і правилами надання банківських послуг, вона проінформувала Банк, а також правоохоронні органи про факт крадіжки її банківської карти, а тому її вини, як підстави цивільної-правової відповідальності не вбачається, що виключає можливість стягнення з неї заборгованості, яка виникла не з її вини. Обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, під час розгляду справи колегією суддів не встановлено.

Суд першої інстанції повідомив відповідачку про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, хоча вона має зареєстроване місце проживання, яке суд не встановив. У зв'язку з тим, що суд належним чином не повідомив відповідачку про розгляд справи, вона з поважних причин не змогла надати свої заперечення на позов та докази на їх підтвердження.

Зазначене порушення норм процесуального права призвело до неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалення помилкового рішення про задоволення позову.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 303; 304; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. п. 1, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -