Номер провадження 2/754/2255/16
Справа №754/1697/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді - Галась І.А.

за участю секретарів - Ленської Т.І., Малинка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено щодо зняття арешту з майна та припинення розшуку транспортних засобів, що належать йому на праві власності. ОСОБА_1 вважає, що накладення арешту на майно є порушенням його прав.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої уточнені вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час повідомлялись належним чином.

Суд вважає заможливим проводити розгляд справи у відсутністі представника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, за наявними в матералах справи доказами.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За умовами ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які ваш посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, веупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-921 від 04.02.2003 р. стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини. Крім дитини від першого шлюбу у ОСОБА_1 від другого шлюбу є двоє дітей які знаходяться у нього на утриманні.

Як пояснював ОСОБА_1 в судовому засіданні, він раніше проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, тому виконавче провадження про стягнення аліментів знаходилося на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві. Оскільки він переїхав проживати і зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1, виконавче провадження у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було закрито та направлено на виконання за. місцем його проживання - до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві.

Таким чином, постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Бойченко С.В. відкрито виконавче провадження №49069855 за виконавчим листом №2-921 від 04.02.2003 р.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно не сплачував аліменти за вище вказаним виконавчим листом, 22.04.2014 року та 11.08.2014 року державним виконавцем відділу органу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції, винесені постанови по ВП №42536161 та по ВП№44214606 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми боргу.

20.10.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Бойченко С.В. винесено постанову по ВП №49069855 про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Виконання вказаних вище постанов щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_1 працює в ТОВ "Еталон-Україна" на посаді водія.

Станом на 25.01.2016 року заборголваність по сплаті аліментів ним була сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про сплату коштів у розмірі 24860 грн. від 25.01.2016 р. та листом ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, в якому зазначено, що заборгованість по аліментам по вищевказаному виконавчому листу станом на 25.01.2016 року не має, та для зняття арешту рекомендовано звернутись до суду.

Таким чином, було накладено арешт на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1, а саме:

-на автомобіль Fiat Doblo, д/н НОМЕР_4, 2008 р.в.;

-на ? частину трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1;

-на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Пунктом 5.15 Інструкції про проведення виконавчих дій передбачено порядок звільнення майна з-під арешту.

Згідно із п. 5.15.1 Інструкції особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Статтею 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрований обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом.

Частиною 1 статті 60 вказаного Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наявність безпідставного накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи викладене та те, що на даний час ОСОБА_1 офіційно працює, сплатив суму заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, а також припинити розшук транспортних засобів, що належать ОСОБА_1 на праві власності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 576 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого та рухомого майна, накладеного постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві ВП 42536161 від 22.04.2014 року, ВП № 44214606 від 11.08.2014 року та постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ВП 49069855 від 20.10.2015 року, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме:

-автомобіль Fiat Doblo, д/н НОМЕР_4, 2008 р.в.;

-? частина трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1;

-однокімнатна квартира АДРЕСА_2.

Припинити розшук транспортних засобів, що належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (і.н. НОМЕР_2), а саме:

-автомобіль VOLKSWAGEN LT-55, д/н НОМЕР_5, 1992 р.в.;

-автомобіль Fiat Ducato, д/н НОМЕР_6, 2000 р.в.;

-автомобіль Fiat Doblo, д/н НОМЕР_4, 2008 р.в.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: