ухвала

іменем україни

05 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С., Висоцької В.С., Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави, уповноваженими органами якої є: Кабінет Міністрів України, державне підприємство «Бориспільський лісгосп», до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування у власність та постійне користування держави, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області Грабця Ігоря Несторовича на рішення апеляційного суду Київської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Бориспільський лісгосп» (далі - ДП «Бориспільський лісгосп») звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав на те, що до винесення оскаржуваних розпоряджень земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею 17,88 га перебували у постійному користуванні одного користувача - ДП «Бориспільський лісгосп», були єдиним масивом та розташовувались у 10 кварталі Вишеньківського лісництва.

Таким чином, Київська обласна державна адміністрація, видавши відповідні акти індивідуальної дії, розпорядилась земельною ділянкою лісогосподарського призначення, площа якої значно перевищує 1 га, а саме: в порушення норм ст. ст. 20, 22, 57, 116, 118, 122, ч. 9 ст. 149 ЗК України, п. 5 ст. 27, ст. ст. 31, 57 ЛК України, ст. ст. 3, 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» вилучила її з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», змінила цільове призначення всього масиву на землі сільськогосподарського призначення та передала у приватну власність громадян, перевищивши надані повноваження.

У зв'язку з чим, перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави просив:

- визнати недійсним розпорядження Київської ОДА від 09 квітня 2008 року № № 516, 518, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 527, 529, 530, 532, 537, 541 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність»;

- визнати недійсним розпорядження голови Київської ОДА від 09 квітня 2008 № 533 року в частині вилучення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», зміни цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передачі у приватну власність земельних ділянок площею по 0,12 га громадянам ОСОБА_123, ОСОБА_124 та ОСОБА_125;

- визнати недійсним розпорядження голови Київської ОДА від 09 квітня 2008 року № 534 в частині вилучення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», зміни цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передачі у приватну власність земельних ділянок площею по 0,12 га громадянам ОСОБА_126 та ОСОБА_127;

- визнати недійсним розпорядження голови Київської ОДА від 09 квітня 2008 року № 538 в частині вилучення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», зміни цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передачі у приватну власність земельних ділянок площею по 0,12 га громадянам ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133 та ОСОБА_134;

- визнати недійсним розпорядження голови Київської ОДА від 09 квітня 2008 року № 540 в частині вилучення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», зміни цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передачі у приватну власність ділянок площею по 0,12 га громадянам ОСОБА_135, ОСОБА_136 та ОСОБА_7;

- визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки видані ОСОБА_6, а саме:

серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2,

серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_4, серії НОМЕР_5, кадастровий номер НОМЕР_6, серії НОМЕР_7, кадастровий номер НОМЕР_8, серії НОМЕР_9, кадастровий номер НОМЕР_10, НОМЕР_11, кадастровий номер НОМЕР_12, серії НОМЕР_13, кадастровий номер НОМЕР_14, серії НОМЕР_15, кадастровий номер № НОМЕР_16, серії НОМЕР_17, кадастровий номер НОМЕР_18, НОМЕР_19, кадастровий номер НОМЕР_20, серії НОМЕР_21, кадастровий номер НОМЕР_22, серії НОМЕР_23, кадастровий номер НОМЕР_24, серії НОМЕР_25, кадастровий номер НОМЕР_26, НОМЕР_27, кадастровий номер НОМЕР_28, серії НОМЕР_29, кадастровий номер НОМЕР_30, серії НОМЕР_31, кадастровий номер НОМЕР_32, серії НОМЕР_33, кадастровий номер НОМЕР_34, серії НОМЕР_35, кадастровий номер НОМЕР_36, серії НОМЕР_37, кадастровий номер НОМЕР_38, серії НОМЕР_39, кадастровий номер НОМЕР_40, серії НОМЕР_41, кадастровий номер НОМЕР_42, НОМЕР_43, кадастровий номер НОМЕР_44, серії НОМЕР_45, кадастровий номер НОМЕР_46, серії НОМЕР_47, кадастровий номер НОМЕР_48, серії НОМЕР_49, кадастровий номер НОМЕР_50, серії НОМЕР_51, кадастровий номер НОМЕР_52, серії НОМЕР_53, кадастровий номер НОМЕР_54, серії НОМЕР_55, кадастровий номер НОМЕР_56, серії НОМЕР_57, кадастровий номер НОМЕР_58, серії НОМЕР_59, кадастровий номер НОМЕР_60, серії НОМЕР_61, кадастровий номер НОМЕР_62, серії НОМЕР_63, кадастровий номер НОМЕР_64, серії НОМЕР_65, кадастровий номер НОМЕР_66, серії НОМЕР_67, кадастровий номер НОМЕР_68, серії НОМЕР_69, кадастровий номер НОМЕР_70, серії НОМЕР_71, кадастровий номер НОМЕР_72, серії НОМЕР_73, кадастровий номер НОМЕР_74, серії НОМЕР_75, кадастровий номер НОМЕР_76, серії НОМЕР_77, кадастровий номер НОМЕР_81, серії НОМЕР_80, кадастровий номер НОМЕР_79, серії НОМЕР_78, кадастровий номер НОМЕР_82, серії НОМЕР_83, кадастровий номер НОМЕР_84, серії НОМЕР_85, кадастровий номер НОМЕР_86, серії НОМЕР_87, кадастровий номер НОМЕР_88, серії НОМЕР_89, кадастровий номер НОМЕР_90, серії НОМЕР_91, кадастровий номер НОМЕР_92, серії НОМЕР_93, кадастровий номер НОМЕР_94, серії НОМЕР_95, кадастровий номер НОМЕР_96, серії НОМЕР_97, кадастровий номер НОМЕР_98, серії НОМЕР_99, кадастровий номер НОМЕР_100, серії НОМЕР_101, кадастровий номер НОМЕР_102, серії НОМЕР_103, кадастровий номер НОМЕР_107, серії НОМЕР_106, кадастровий номер НОМЕР_105, серії НОМЕР_104, кадастровий номер НОМЕР_108, серії НОМЕР_109, кадастровий номер НОМЕР_110, серії НОМЕР_111, кадастровий номер НОМЕР_112, серії НОМЕР_113, кадастровий номер НОМЕР_114, серії НОМЕР_115, кадастровий номер НОМЕР_116, серії НОМЕР_117, кадастровий номер НОМЕР_118, серії НОМЕР_119, кадастровий номер НОМЕР_120, серії НОМЕР_121, кадастровий номер НОМЕР_122, НОМЕР_123, кадастровий номер НОМЕР_124, серії НОМЕР_125, кадастровий номер НОМЕР_126, серії НОМЕР_127, кадастровий номер НОМЕР_128, серії НОМЕР_129, кадастровий номер НОМЕР_130, НОМЕР_131, кадастровий номер НОМЕР_132, серії НОМЕР_133, кадастровий номер НОМЕР_134, серії НОМЕР_135, кадастровий номер НОМЕР_136, серії НОМЕР_137, кадастровий номер НОМЕР_138, НОМЕР_139, кадастровий номер НОМЕР_140, серії НОМЕР_141, кадастровий номер НОМЕР_142, серії НОМЕР_143, кадастровий номер НОМЕР_144, серії НОМЕР_145, кадастровий номер НОМЕР_146, НОМЕР_147, кадастровий номер НОМЕР_148, серії НОМЕР_149, кадастровий номер НОМЕР_150, серії НОМЕР_151, кадастровий номер НОМЕР_152, серії НОМЕР_153, кадастровий номер НОМЕР_154, НОМЕР_155, кадастровий номер НОМЕР_156, серії НОМЕР_157, кадастровий номер НОМЕР_158, серії НОМЕР_159, кадастровий номер НОМЕР_160, серії НОМЕР_161, кадастровий номер НОМЕР_162, НОМЕР_163, кадастровий номер НОМЕР_164, серії НОМЕР_165, кадастровий номер НОМЕР_169, серії НОМЕР_168, кадастровий номер НОМЕР_167, серії НОМЕР_166, кадастровий номер НОМЕР_170, НОМЕР_172, кадастровий номер НОМЕР_171, серії НОМЕР_173, кадастровий номер НОМЕР_174, серії НОМЕР_175, кадастровий номер НОМЕР_176, серії НОМЕР_177, кадастровий номер НОМЕР_178, НОМЕР_179, кадастровий номер НОМЕР_180, серії НОМЕР_181, кадастровий номер НОМЕР_185, серії НОМЕР_184, кадастровий номер НОМЕР_183, серії НОМЕР_182, кадастровий номер НОМЕР_186, серії НОМЕР_187, кадастровий номер НОМЕР_188, серії НОМЕР_189, кадастровий номер НОМЕР_190, серії НОМЕР_191, кадастровий номер НОМЕР_192, серії НОМЕР_193, кадастровий номер НОМЕР_194, НОМЕР_195, кадастровий номер НОМЕР_196, серії НОМЕР_197, кадастровий номер НОМЕР_198, серії НОМЕР_199, кадастровий номер НОМЕР_200, серії НОМЕР_201, кадастровий номер НОМЕР_202, серії НОМЕР_203, кадастровий номер НОМЕР_204, серії НОМЕР_205, кадастровий номер НОМЕР_206, серії НОМЕР_207, кадастровий номер НОМЕР_208, серії НОМЕР_209, кадастровий номер НОМЕР_210, серії НОМЕР_182, кадастровий номер НОМЕР_186, серії НОМЕР_211, кадастровий номер НОМЕР_212, серії НОМЕР_213, кадастровий номер НОМЕР_217, серії НОМЕР_214, кадастровий номер НОМЕР_215, серії НОМЕР_216, кадастровий номер НОМЕР_218, серії НОМЕР_219, кадастровий номер НОМЕР_220, серії НОМЕР_221, кадастровий номер НОМЕР_222, серії НОМЕР_223, кадастровий номер НОМЕР_224, серії НОМЕР_225, кадастровий номер НОМЕР_226, серії НОМЕР_227, кадастровий номер НОМЕР_228, серії НОМЕР_229, кадастровий номер НОМЕР_230, серії НОМЕР_231, кадастровий номер НОМЕР_232, серії НОМЕР_233, кадастровий номер НОМЕР_234, серії НОМЕР_235, кадастровий номер НОМЕР_236, серії НОМЕР_237, кадастровий номер НОМЕР_238, серії НОМЕР_239, кадастровий номер НОМЕР_240, серії НОМЕР_241, кадастровий номер НОМЕР_242, серії НОМЕР_243, кадастровий номер НОМЕР_246, серії НОМЕР_244, кадастровий номер НОМЕР_245, серії НОМЕР_248, кадастровий номер НОМЕР_247, серії НОМЕР_252, кадастровий номер НОМЕР_250, серії НОМЕР_249, кадастровий номер НОМЕР_251, серії НОМЕР_253, кадастровий НОМЕР_254, серії НОМЕР_255, кадастровий номер НОМЕР_256, серії НОМЕР_257, кадастровий номер НОМЕР_258;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_7 серії НОМЕР_259 кадастровий номер НОМЕР_260;

- витребувати у власність держави в особі Кабінету Міністрів України та в постійне користування ДП «Бориспільський лісгосп» із незаконного володіння ОСОБА_6 земельні ділянки, що розташовані за межами с. Гнідин Бориспільського Київської області, загальною площею 15,72 га, вартістю 9 902 683 грн.

- витребувати у власність держави в особі Кабінету Міністрів України та в постійне користування ДП «Бориспільський лісгосп» із незаконного володіння ОСОБА_7 земельну ділянку, що розташована за межами с. Гнідин Бориспільського району Київської області, площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_261, вартістю 75 593 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 березня 2016 року з урахуванням ухвали апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2016 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року змінено, виключено із мотивувальної частини підставу для відмови у задоволенні позову - недоведення позовних вимог прокурора.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області Грабець І.Н. просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство України не містить відповідних норм або обмежень чи заборон щодо видання оспорюваних розпоряджень в один день, громадяни звернулися до органу державної влади за отриманням земельної ділянки у власність, для чого замовили та оплатили виготовлення необхідної документації. Орган державної влади, отримавши відповідні погодження, висновки та проекти прийняв рішення, яким надав громадянам земельні ділянки, а громадяни отримали земельні ділянки. ДП «Бориспільський лісгосп» надав дозвіл на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп».

Оспорювані розпорядження стосувались конкретної земельної ділянки площею до 1 га, з конкретними межами та стосовно конкретного громадянина. Тобто, розпорядження голови Київської ОДА не були спрямовані на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка перевищує 1 га, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року №№ 516, 518, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 527, 529, 530, 532, 537, 541 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевий суд також виходив з того, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки є похідними вимогами від вимоги про визнання протиправними та скасування оспорюваних розпоряджень, а отже вказані вимоги також не підлягають задоволенню. Спірні земельні ділянки вибули з власності держави за наявності необхідних висновків та погоджень за рішенням уповноваженого органу держави, який мав право відчужувати спірні земельні ділянки, а отже, вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відмовивши в задоволенні позову по суті, суд першої інстанції також відмовив у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та виключаючи із мотивувальної частини підставу для відмови у задоволенні позову недоведення позовних вимог прокурора, апеляційний суд виходив з того, що позовна давність за вимогами про оскарження розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року закінчилась 10 квітня 2011 року, про застосування якої було заявлено стороною у спорі.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як установлено судами попередніх інстанцій, головою Київської обласної державної адміністрації було видано розпорядження від 09 квітня 2008 року №№ 516, 518, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 527, 529, 530, 532, 537, 541 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність», якими припинено право постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп» земельними ділянками лісогосподарського призначення загальною площею 17,88 га та змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев та передано у власність громадянам: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33., ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_137, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_138, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_80., ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_128., ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_7, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122 земельні ділянки по 0,12 га кожному.

Як вбачається з інформації Управління Держземагентства у Бориспільському районі, відповідно до наявних копій договорів купівлі-продажу та державних актів на право власності на земельні ділянки, частина землевласників відчужила земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та, у свою чергу, останні на підставі цивільно-правових угод отримали державні акти на право власності на земельні ділянки.

Так, розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації № № 516, 518, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 527, 529, 530, 532, 537, 541, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгопс», видано в один день - 09 квітня 2008 року - та вилучено ліси загальною площею 17,88 га, які знаходились у 10 кварталі Вишеньківського лісництва, є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства та передано у власність громадянам для ведення індивідуального садівництва.

Вказане свідчить про те, що Київська обласна державна адміністрація розпорядилась землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка перевищує 1 га, що свідчить про перевищення головою обласної державної адміністрації передбачених законом повноважень.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 20 березня 2013 року у справі № 6-13цс13.

Разом з тим, заявляючи позов, прокурор посилався на пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», який набрав чинності з 15 січня 2012 року, яким було передбачено, що позов про визнання незаконним правового акта органу державної влади, яким порушено право власності або інше речове право особи, може бути подано протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 15 січня 2015 року, і вважав, що не пропустив строк позовної давності. Також зазначав, що про допущені Київською обласною державною адміністрацією порушень при винесенні розпоряджень прокурор дізнався лише при проведенні перевірки.

Положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлене на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Держава здійснює повноваження власника землі через спеціально створені уповноважені органи в галузі земельних відносин.

Відчуження спірних земельних ділянок відбувалось на підставі розпорядження органу державної влади в особі Київської обласної державної адміністрації. При цьому підготовка цих розпоряджень, виготовлення відповідної технічної документації, затвердження її, реєстрація права власності на землю відбувалась за участю інших державних органів, які мали повноваження контролю та виявлення порушень при здійсненні Київської обласної державної адміністрації повноважень власника землі.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (№ 963-IV) основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Відповідно до ст. 9 Закону (№ 963-IV) державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 року № 1958 була утворена в складі Державного комітету по земельних ресурсах.

У свою чергу територіальне утворення Державного комітету України по земельним ресурсам районний відділ земельних ресурсів надавав свої висновки при виготовленні технічної документації на спірні земельні ділянки. Тобто державі, в особі утворених нею органів, які мали повноваження щодо розпорядження землями державної власності та контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України, було і об'єктивно могло бути відомо про порушення права власності держави на землю з часу вчинення цього порушення. Разом із тим ці уповноважені державою органи не вчинили покладених на них законом обов'язків щодо усунення цих порушень протягом позовної давності, а тому право держави як власника землі не підлягає судовому захисту.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому на відміну від інших учасників цивільних правовідносин держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Позовна давність за вимогами про оскарження розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 09 квітня 2008 року закінчилась 10 квітня 2011 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-178цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2165цс15.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області Грабця Ігоря Несторовича відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова О.В. Умнова