АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6439/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1742/К/16 Кобеляцька-Шаховал І.О.
Категорія № 57 (1) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Стоматологічної клініки „Біант" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом до Стоматологічної клініки „Біант" про захист прав споживачів, та, уточнивши свої вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі 2 715 грн. та моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.05.2014 року він звернувся до Стоматологічної клініки „Біант" з приводу лікування зламаного зуба, на підставі чого стоматологом-ортопедом Стоматологічної клініки „Біант" ОСОБА_3 проведено підготовчі дії для встановлення вкладки на корінь зуба для можливості подальшого протезування зуба, за що позивачем сплачено 274 грн. 50 коп. 30.05.2014 року позивачу встановлено вкладку на зуб та сплачено 180 грн. за відтиск для виготовлення вкладки та 40 грн. 50 коп. за встановлення вкладки. Всього вартість лікування позивача склала 495 грн. 14.06.2014 року на вкладку, зроблену лікарем ОСОБА_3, в іншій стоматологічній клініці позивачу встановлена коронка, за яку позивачем сплачено 500 грн. Однак, не протримавшись і однієї доби, вкладка випала та позивач звернувся до лікаря ОСОБА_3 з претензією з цього приводу. На звернення позивача лікарем ОСОБА_3 було повторно безоплатно встановлено вкладку, але зазначено, що в подальшому не буде здійснювати її заміну. Через добу вкладка знову випала, у зв'язку із чим він був вимушений звернутись до іншої клініки, де йому роз'яснили, що на зубі, де була встановлена вкладка, закріпити її з поруч стоячим зубом не є можливим, та проведено лікування хворих зубів.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 рокуу задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм материального та процессуального права.

Так, на думку апелянта, судом не взято до уваги надані позивачем докази на підтвердження факту проведення лікування зуба, на який була встановлено вкладка лікарем Стоматологічної клініки „Біант", іншим лікарем клініки «Інтерстом», та докази на підтвердження оплати лікування в сумі 1860 грн. а саме: амбулаторну карту із зазначенням дати, коли проводилось лікування лікарем клініки «Інтерстом».

Крім того, вважає, що судом помилково взяті до уваги показання лікаря ОСОБА_3, оскільки з моменту лікування пройшло багато часу та він не може пам'ятати, які рекомендації надавав позивачу з приводу лікування зуба.

Також, позивач вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання від 23.11.2015 року про накладення штрафу на відповідача відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Судом встановлено, що 27.05.2014 року позивач звернувся до стоматологічної клініки „Біант" з приводу лікування зламаного зуба (а.с.31).

Згідно з розрахунковою квитанцією, виданою СПД ОСОБА_4, позивачу було проведено лікування, що включало в себе: 2 знімки, анестезію, видалення осколку + приж. десни, к/к ендометазон, тимчасова пломба, на суму, з урахуванням знижкв в розмірі 10 %, 274 грн. 50 коп. (а.с.4).

29.05.2014 року СПД ОСОБА_3 (ід НОМЕР_1) була встановлена вкладка на суму, з урахуванням знижкв в розмірі 10 %, 180 грн. (а.с.5).

Відповідно до товарного чеку ФОП ОСОБА_6 № 1 від 14.07.2014 року, позивачу було проведено встановлення коронки на загальну суму 500 грн. (а.с.6).

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що у зв'язку із здійсненням лікарем стоматологічної клініки „Біант" ОСОБА_3 неякісного лікування його зуба, він був змушений звертатися до іншої стоматологічної клініки для перероблення його роботи, тому просив стягнути з відповідача на його користь моральну та матеріальну шкоду, спричинену йому, як споживачу, неправомірними діями відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував те, що діями саме відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1209 ЦК України, яка містить загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, робіт (послуг):

1. Виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Відшкодування шкоди не залежить від вини виготовлювача товару, що є нерухомим майном, виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

2. Виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару, результатів робіт (послуг).

3. Підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі такого, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.

Згідно зі ст. 1210 ЦК України

1. Шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є нерухомим майном, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару.

Шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару або іншою особою, визначеною відповідно до закону.

2. Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

3. Шкода, завдана внаслідок ненадання повної чи достовірної інформації щодо властивостей і правил користування товаром, що є нерухомим майном, підлягає відшкодуванню відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів» Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, вбачається, що потерпілий споживач медичної послуги має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди незалежно від того, чи був він у договірних відносинах з виробником (виконавцем, продавцем) цих послуг, шкода, завдана внаслідок недоліків послуг (робіт), підлягає відшкодуванню їх виконавцем у зазначених вище випадках та порядку.

При цьому враховуючи особливості надання медичних послуг, які стосуються здоров'я пацієнта, основним об'єктом відшкодування при такому делікті є майнові втрати, які виникають у зв'язку з ушкодженням здоров'я чи смертю особи та можуть виражатися, зокрема, у втраті заробітку чи інших прибутків, у витратах на відновлення здоров'я, на поховання тощо.

Заподіяння шкоди життю або здоров'ю пацієнта дає останньому право вимагати компенсації ще й моральної шкоди.

Разом з тим, судова колегія вважає, що підстав для відшкодування шкоди позивачу за правилами вказаних правових норм не вбачається, оскільки позивачем не надано доказів, що зазначеною неякісною медичною послугою йому завдано шкоду пошкодженням здоров'я, яке потребує відновлення та якого саме відновлення.

Неякісно виконана робота по імплантації та протезуванню зубів, яка потребує переробки, сама по собі за відсутності доказів про те, що вона потягла за собою пошкодження здоров'я позивачки, яке потребує відновлення, не є підставою для відшкодування майбутніх витрат для переробки імплантації та протезування зубів позивачки, як майнової шкоди.

Відповідно до ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів.

Так, стаття 4 Закону України « Про захист прав споживачів» ( в редакції діючої на час виникнення правовідносин) передбачає, щоспоживачі мають право на:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);

5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством;

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;

7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

2. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Стаття 10 вказаного Закону передбачає, що:

3. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

4. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

6. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 відмовився від укладеного між ним та відповідачем усного договору про надання медичних послуг, в односторонньому порядку, скориставшись правом відповідно до Закону України « Про основи охорони здоров'я» вирішувати питання необхідності втручання до його організму.

Разом з тим, судова колегія вважає, що вимоги позивача щодо повернення йому в повному обсязі сплаченої відповідачеві суми, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено неякісне надання медичної послуги стоматологічною клінікою «Біант».

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами п. і) ч. 1 ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19 листопада 1992 року № 2801-XII, кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди.

Відповідно до ст. 80 Основ законодавства України про охорону здоров'я особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров'я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 34 цих Основ передбачено, що обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження і лікування пацієнта. Пацієнт вправі вимагати заміни лікаря.

Лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я, за умови, що це не загрожуватиме життю хворого і здоров'ю населення.

Лікар не несе відповідальності за здоров'я хворого у разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.

Встановлено, що подані позивачем докази лише засвідчують факт лікування останнього у стоматологічній клініці «Біант», зокрема лікарем ОСОБА_3 проведено встановолення вкладки на корінь зуба, а довідка про проведення позивачем 10.11.2014 року протезування в клініці «Інтерстом» на загальну суму 1860 грн. та виписка із амбулаторної картки позивача не свідчать про вину відповідача у неналежному лікуванні позивача (а.с. 26, 93).

Колегія суддів вважає, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано жодних доказі, які б були беззаперечним свідченням того, те що саме діями відповідача позивачу завдано матеріальну та моральну шкоди.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана саме життю та здоров'ю споживача небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Доказів того, що моральна шкода позивачу завдана за вказаних у правовій нормі обставин, у справі не надано, тому підстав для задоволенні позовних вимог в цій частині не вбачається.

Встановивши, що у справі відсутні докази того, що саме діями відповідача позивачу завдано матеріальну та моральну шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання позивача на те, що робота по протезуванню в стоматологічній клініці «Біант» було виконана непрофесійно та неякісно, в зв'язку з чим він був змушений звернутись з метою її перероблення до іншої стоматології, не можуть бути взятими до уваги, оскільки відповідачем не доведено що проведення протезування в клініці «Інтерстом» на суму 1860 грн. здійснено внаслідок неякісної роботи лікаря іншої клініки.

В той же час, з пояснень лікаря ОСОБА_3, допитаного в якості свідка в суді першої інстанції вбачається, що після звернення ОСОБА_2 до поліклініки в травні 2014 року проведено його огляд а також роз'яснено, що лікар не може надати гарантії стосовно того, що зуб буде триматись на обраному позивачем варіанті протезування шляхом встановлення куксової вкладки й запропоновано інші можливі варіанти зуба, від яких позивач відмовився.

Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що він є стоматологом ортопедом та не здійснює лікування зубів, а лише займається їх протезуванням.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а інші доводи апеляційної скарги доводів суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: