ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 травня 2016 року. справа № 199/560/16-ц

п/с 2/174/186/2016

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів через невиконання умов договору,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 25.01.2016 р., позивач зазначив, що він, ОСОБА_1, на початку листопада 2013 року в мережі Інтернет знайшов оголошення на сайті www.eldom.com.ua щодо продажу холодильників, які прийшлись йому до смаку. Він дізнався про всі подробиці телефоном, який був на сайті, та домовився прийти до офісу і придбати холодильники.

Так, 22.11.2013 року він прийшов до офісу вказаної компанії за адресою: АДРЕСА_1 де зустрівся з ОСОБА_2. Після обговорення всіх подробиць, він придбав Холодильник lіеbherr cn 5156 за 14363 грн. 00 коп. та Морозильник lіеbherr gn 3076 за 12806 грн. 00 коп., на загальну суму 27169,00 грн. На підтвердження його покупки, ОСОБА_2 виписала Товарний чек №7434-8 від 22.11.2013р. (копія додається), в якому зазначила найменування, кількість і вартість придбаного ним товару.

Він повідомив, що у нього вдома наразі проводяться ремонтні роботи, а тому вони досягли домовленості щодо зберігання товару на складі ОСОБА_2 близько двох тижнів, після чого він товар забере.

За спливом цього строку, він звернувся до ОСОБА_2 по телефону НОМЕР_1 з вимогою забрати товар, остання пообіцяла поставити йому товар. Однак, товар йому так і не було передано, а на його численні звернення, йому повідомлялось про тяжке становище та відсутність товару. Після цього взагалі перестала відповідати на дзвінки.

Зважаючи на поведінку Відповідача, він звернувся до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області з заявою про вчинення злочину, за результатом розгляду якої було відкрито кримінальне провадження №0000211. Під час розслідування кримінального провадження, ОСОБА_2, будучи допитаною в якості свідка, надала пояснення в яких пообіцяла повернути грошові кошти в розмірі 27169 грн. 03 березня 2014 року. В якості підтвердження її слів, Відповідачкою було власноручно написано слідчому СВ Кіровського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Розписку від 22.02.2014р., в якій ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти до 3.03.2015 р. У зв'язку з викладеним, Постановою від 29.03.2014р. кримінальне провадження №0000211 було закрите.

Однак, за спливом встановленого строку, Відповідач грошові кошти йому не повернула та на телефонні дзвінки, знову таки, почала не відповідати.

Йому вдалось зустрітись з ОСОБА_2, однак грошові кошти йому повернути остання так і не змогла, та написала Розписку від 13.06.2014 р. про те, що зобов'язується повернути 27168грн. до 01 вересня 2014 року. Однак, по настанню вересня 2014 року, ОСОБА_2 грошові кошти так і не повернула, його вимоги знову почала ігнорувати, на телефонні дзвінки не відповідає.

Зважаючи на явне небажання повертати йому грошові кошти, він 21.10.2014р. звернувся з письмовою заявою до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України, щодо шахрайських дій з боку ОСОБА_2 За його Заявою було відкрито кримінальне провадження 00004153, яке було закрите Постановою від 06.11.2015 р. слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Маслій Н.О. з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, через наявність цивільно-правових відносин.

Таким чином, з 22.11.2013 р. ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами у розмірі 27169 грн. 00 коп. та продовжує ними користуватись, чим порушує його права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України: Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України: Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.2 ст.1212 ЦК України: Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України: Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 667 ЦК України: Якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов'язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов'язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України: У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України: Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Зважаючи на той факт, що Відповідач користується грошовими коштами Позивача з 22.11.2013р., тобто понад 2 роки поспіль, та не повертає їх у власність Позивача, до неї потрібно застосовувати загальні положення про зобов'язання, зокрема положення ст.536, 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України: За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України: Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, грошова сума в розмірі 27169 грн. 00 коп. підлягає індексації з 22.11.2013р., згідно діючого індексу інфляції. Та додатково підлягають сплаті 3% річних за користування грошовими коштами, за весь час прострочення повернення боргу.

Розрахунок приведено в таблиці:

МісяцьІндексІндексована3%Сума
інфляціїсумарічних
23.11.2013---27169,00
Грудень 2013100,527304,85
Січень 2014100,227359,45
Лютий 2014100,627523,61
Березень 2014102,228129,13
Квітень 2014103,329057,39
Травень 2014103,830161,57
Червень 2014101,030463,19
Липень 2014100,430585,04
Серпень 2014100,830829,72
Вересень 2014102,931723,78
Жовтень 2014102,432485,15
Листопад 2014101,933102,37993,0734095,44
Грудень 2014103,035118,31
Січень 2015103,136206,97
Лютий 2015105,338125,94
Березень 2015110,842243,55
Квітень 2015114,048157,64
Травень 2015102,249217,11
Червень 2015100,449413,98
Липень 201599,048919,84
Серпень 201599,248528,48
Вересень 2015102,349644,64
Жовтень 201598,748999,26
Листопад 79,241499,3851478,62
ВСЬОГО: 51478,62

Таким чином, загальна сума, яка підлягає поверненню становить 51478 гривень 62 коп., з яких 27169 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 21877 грн. 17 коп. - індексація інфляції, 2432 грн. 45 коп. - 3% річних.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»: Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів»: Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Зважаючи що він, в розумінні положень ЗУ «Про захист прав споживачів», є споживачем, а тому згаданий закон регулює спеціальні відносини, пов'язані зі сплатою судового збору споживачами, тому, за подання цього позову, він звільнений від сплати судового збору, адже звертається у зв'язку з порушенням його права як споживача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст. 526, 536, 625, 662, 665, 667, 670, 1212 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 15, 27, 57, 58, 59, 107, 114, 118, 119, 136 ЦПК України, позивач прохає:

1. Стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 51478 гривень 62 коп., з яких 27169 грн. 00 коп. - основне зобов'язання, 21877 грн. 17 коп. - індексація інфляції, 2432 грн. 45 коп. - 3% річних.

2. Стягнути на його користь з ОСОБА_2 судові витрати та витрати у розмірі 514 грн. 78 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В судове засідання позивач не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих ним доказів, де також прохає задовольнити його позов в повному обсязі.(а.с.36)

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечень проти позову не надала, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, але сама була повідомлена про час, дату та місце судового засідання належним чином 06.05.2016 р., відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с.31,37,39-41). Тому з врахуванням думки позивача, який не заперечував проти проведення судового засідання за відсутності відповідачки, суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на місці виніс ухвалу про проведення судового засідання за відсутності відповідачки, з заочним розглядом справи.

Дослідивши надані у справі докази, в тому числі, письмові, а саме:

- копію витягу із паспорта громадянина України та копію довідки про ідентифікаційний код платника податків на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н. (а.с.7,8);

- копію Товарного чека №7434-8 від 22.11.2013р. про передоплату холодильника та морозильника, на загальну суму - 27169.00 грн. (а.с.9);

- копію повідомлення ОСОБА_1 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.01.2014 р. за номером НОМЕР_3, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_1 за фактом заволодіння 22.11.2013 р. невстановленою особою шахрайським шляхом грошовими коштами в сумі 27169.00 грн. через Інтернет-магазин за адресою: АДРЕСА_6, (а.с.10);

- копію протоколу допиту свідка, ОСОБА_2, від 22.02.2014 р., у кримінальному провадженні № 0000112, з якого витікає, що вона підтвердила обставини отримання грошових коштів в сумі 27169.00 грн. від позивача та зобов'язалася повернути їх позивачу 03.04.2014 р. (а.с.11);

- копію розписки ОСОБА_2 від 22.02.2014 р. про її зобов'язання повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі - 27169.00 грн. до 03.03.2014 р. (а.с.12);

- копію постанови слідчого СО Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 29.02.2014 р. про закриття кримінального провадження №0000211, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с.13);

- копію розписки ОСОБА_2 від 13.06.2014 р. про її зобов'язання повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі - 27169.00 грн. до 01.09.2014 р. (а.с.14);

- копію постанови слідчого СО Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 06.11.2015 р. про закриття кримінального провадження №0004153, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с.15);

- квитанцію від 22.02.2016 р. про сплату позивачем судового збору в сумі 551.20 грн. (а.с.18);

- довідки ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 02.03.2016 р. та від 16.04.2016 р., згідно яких ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_2 (а.с.22, 32);

- та оцінивши їх в сукупності та взаємозв'язку, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, за наступних підстав.

Суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачкою 22.11.2013 р. в АДРЕСА_1, тобто за адресою відповідачки, був укладений договір купівлі-продажу рухомого майна: холодильника та морозильника, при цьому позивач сплатив відповідачці обумовлену за договором суму коштів - 27169.00 грн., після чого за домовленістю між ними куплені позивачем товари залишилися на тимчасове, близько двох тижнів, зберігання на складі відповідачки, після чого, на вимогу позивача, відповідачка до цього часу не доставила позивачу куплений товар і не повернула йому сплачені кошти, не дивлячись на те, що дважди надавала розписки з зобов'язанням повернути зазначені кошти позивачу. Дані обставини повністю підтверджується документально, тобто копією товарного чека від 22.11.2013 р., та були визнані відповідачкою в письмовій формі, згідно копії протоколу її допиту в якості свідка в кримінальному провадженні та згідно копій двох розписок відповідачки про її зобов'язання повернути отримані кошти позивачу.

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 11,626 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із договору, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) визначені дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 626 ЦК України: 1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 2. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. 3. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. 4. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. 5. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 627 ЦК України: 1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 2. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст. 662 ЦК України: 1. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 2. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України: 1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 665 ЦК України: 1. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. 2. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України: 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно ст. 1212 ЦК України: 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Суд вважає встановленим, що між позивачем, як споживачем послуг, та відповідачкою, як фізичною особою-підприємцем, був укладений вищезазначений договір купівлі-продажу рухомого майна, оскільки сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами, які необхідні і достатні для чинності даного правочину. Проте відповідачка, отримавши грошові кошти за проданий товар, протягом тривалого часу ухиляється від надання позивачу купленого ним товару, внаслідок чого позивач, відповідно до вимог ч.1 ст. 665 ЦК України, має право відмовитися від договору купівлі-продажу та отримати від відповідачки сплачені за товар кошти в сумі - 27169.00 грн., відповідно до положень ст.ст. 536, 625 та 1212 ЦК України.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про захист прав споживачів": 1. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). 2. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Згідно п.14 ст. 4 ЗУ "Про захист прав споживачів": нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Суд доходить висновку, що відповідно до зазначених правових норм, дії відповідачки, що пов'язані з ненаданням позивачу купленого у неї товару, слід визнати нечесними та недобросовісними.

Таким чином, відповідно до умов спірного договору, за невиконання договірного зобов'язання відповідачка, згідно положень ст.ст.536, 625, 665, 1212 ЦК України, має нести відповідальність перед позивачем, в виді повернення отриманих безпідставно коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що сторонами був узгоджений строк тимчасового зберігання товару у продавця, тобто у відповідачки, а саме протягом, близько, двох тижнів, суд вважає, що розрахунок інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми зроблений позивачем вірно, починаючи з грудня 2013 року.

Згідно ст. 203 ЦК України: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати, керуючись ст. 88 ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір, суд дійшов висновку, що судові витрати у справі, в виді судового збору в сумі - 551.20 грн., за задоволені майнові вимоги, слід покласти на відповідачку, ОСОБА_2, для чого з неї слід стягнути на користь позивача - 551.20 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору.

Стосовно витрат в сумі - 514.78 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі - 3000.00 грн., позивач не надав будь-якого документального підтвердження, тому суд доходить висновку, що ці витрати позивачем пред'явлені до відшкодування безпідставно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 169, 209 ч.3, 212-215, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

1. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Дніпропетровська, приватного підприємця, зареєстрованої за місцем проживання по АДРЕСА_2, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., уродженця м. Дніпропетровська, ІПН № НОМЕР_2, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_3, фактично мешкає по АДРЕСА_4, - 51478.62 грн. (п'ятдесят одну тисячу чотириста сімдесят вісім гривень 00 копійок), в тому числі: 27169.00 грн. - сума, що була сплачена позивачем за договором купівлі-продажу від 22.11.2013 р.; 21877.17 грн. - індексація інфляції; 2432.45 грн. - 3 відсотка річних.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 551.20 грн., для відшкодування судових витрат, в виді судового збору за задоволені майнові вимоги.

3. Відмовити у стягненні з відповідачки на користь позивача витрат в сумі - 514.78 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі - 3000.00 грн., за відсутністю будь-якого документального підтвердження цих витрат з боку позивача, тобто за їх безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.