Справа № 215/3013/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Тернівського районного суду м.Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_3 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 835 200 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час підземним кріпильником, підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування, на шахті імені «Орджонікідзе» на ПрАТ ним отримані хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова та шийна, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового (ПФС другого ст..) та ліктьового пері артрозів (ПФС першого-другого ст..) деформуючого остеоартрозу, в поєднанні з пері артрозом, колінних суглобів (ПФС другого ст..). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст..), група «А», ЛН першого ст., які відповідно до акту розслідування від 26.02.2015 р. виникли з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 23.04.2015 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 55 % , з них: 45% -радик., 10 %-ХОЗЛ та третя група інвалідності.Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь яку роботу, він відчуває постійний біль в грудній клітині, та суглобах, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав.

Представник ПрАТ за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнав, надав письмові заперечення згідно яких, у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач уклав трудовий договір з ПрАТ та свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, був попереджений та обізнаний з вказаними умовами, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Шкідливі умови праці не були створені самим підприємством, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин закритим способом та результатом проектних робіт, тому відсутня вина підприємства в наявності на робочому місці позивача шкідливих умов праці. Позивач працював на інших підприємствах впродовж тривалого часу також в шкідливих умовах, тому професійне захворювання міг отримати й на попередньому місці роботи, але лише під час роботи на ПрАТ звернувся до медичного закладу, тому професійне захворювання було встановлено саме під час роботи позивача на ПрАТ, яке не може нести відповідальність за отримані позивачем професійні захворювання та відшкодовувати моральну шкоду.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.18-21, що позивачу 26.02.2015 р. встановлені хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова та шийна, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового (ПФС другого ст..) та ліктьового пері артрозів (ПФС першого-другого ст..) деформуючого остеоартрозу, в поєднанні з пері артрозом, колінних суглобів (ПФС другого ст..). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст..), група «А», ЛН першого ст.

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 55 % по вказаним захворюванням та третя група інвалідності висновком МСЕК від 23.05.2015 р. по 01.04.2016 р. а.с.22.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування встановленохронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є небезпечні та шкідливі умови праці: перевищення допустимих показників небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, аерозоль переважно фіброгенної дії та важкість праці, які перевищують гранично допустимі показники. Шкідливі та важкі умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на ПрАТ впродовж 12 років 5 місяців. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.18 Акту, начальнику шахти імені «Орджонікідзе» ПрАТ, забезпечити контроль за застосуванням транспортувальних засобів та засобів малої механізації при переміщенні вантажів в підземних умовах шахти, засобів провітрювання, засобів індивідуального захисту органів дихання.

Суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача з приводу того, що позивач протягом тривалого часу працював на іншому підприємстві в шкідливих умовах, оскільки згідно інформаційної довідки про умови праці, а.с.49-50, позивач пропрацював на ПАТ «Кривбасзалізрудком» шахта «Гвардійська» прохідником з 18.10.2000 р. по 05.01.2001 р. в шкідливих умовах праці менше трьох місяців, тому професійне захворювання було отримано позивачем саме під час роботи підприємстві відповідача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, повязаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в грудній клітині та суглобах, задухою, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та можливість самого позивача змінити роботу на менш шкідливу у будь- який час.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.13-14, 19-23, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обовязкових платежів, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.

Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р.

При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з ПрАТ на користь держави згідно, ст.81, 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Ікод 00190977 на користь ОСОБА_3 ОСОБА_4 НОМЕР_1 30000 /тридцять тисяч/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обовязкових платежів.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» - 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

СУДДЯ: