Cправа № 202/5899/16-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»), -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що 19 лютого 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції при виконанні виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2/0417/5396 про стягнення з нього боргу на користь ПАТ КБ ПриватБанк, була винесена постанова, якою накладено арешт та оголошено заборону відчуження всього належного йому майна. 8 квітня 2013 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Разом із тим, арешт та заборона відчуження майна не були зняті. Листом начальника вказаного відділу від 11.04.2016 року за № 04-28/06/4103 відмовлено у знятті арешту та заборони відчуження з належного йому майна. За цих підстав ОСОБА_1 просить зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна належної йому квартири № 93 у будинку № 1 а по вул. Короленка в м. Шепетівка Хмельницької області.

В судове засідання заявник не з'явився, представником заявника подана заява про розгляд справи в їх відсутність.

Представник Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд скарги в його відсутність, а також письмові заперечення, в яких посилається на те, що оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачеві згідно з п. 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження підстави для зняття арешту з майна боржника у державного виконавця відсутні та арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій просив скаргу розглядати в його відсутність та відмовити в її задоволенні.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом встановлено, що на виконанні в Шепетівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебував виконавчий лист, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2/0417/5396 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк боргу в розмірі 101433,39 грн.

19 лютого 2013 року в даному виконавчому провадженні державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в межах суми стягнення та заборонено здійснювати його відчуження.

Постановою державного виконавця від 8 квітня 2013 року виконавчий лист був повернутий стягувачеві на підставі п. 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження у зв'язку із відсутністю в боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В квітні 2016 року представник заявника звернувся до Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби з приводу зняття накладеного арешту, але листом від 11.04.2016 року за № 04-28/06/4103 було повідомлено, що статтею 50 Закону України Про виконавче провадження не передбачено скасування арешту в разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 частини 1 статті 47 цього Закону.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 вказаного Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року було визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, законом, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Аналогічні положення містить і Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року.

Статтею 60 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, як і статтею 59 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року, якими врегульовані питання зняття державним виконавцем арешту з майна, не передбачено право державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець позбавлений права самостійно зняти арешт, накладений на майно боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що посадовими особами Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не було порушено вимог закону щодо не зняття арешту з майна боржника, а тому права заявника не підлягають захисту шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

За таких обставин, скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та в її задоволенні необхідно відмовити.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до частини 5 статті 59 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 року у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, заявник не позбавлений права звернутися до суду з вимогою про зняття арешту з майна в порядку цивільного судочинства, пред'явивши позов безпосередньо до особи, в інтересах якої державним виконавцем накладено арешт, - ПАТ КБ ПриватБанк.

Керуючись ст. ст. 386-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко