Справа №766/2617/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2016 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо підсудності справи та можливості відкриття провадження за заявленими вимогами, приходжу о висновку про залишення позовної заяви без руху з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

В порушення зазначених вимог позовна заява не містить викладення обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та посилання докази, що підтверджують кожну обставину.

Крім того, в порушення ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачі просять звільнити їх від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому позовні вимоги не містять відомостей про наявність спірних правовідносин відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаний закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідачі не є виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Крім того, перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

У пункті 7 частини 1 статті 5 Закону було передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, звільнення споживачів від сплати судового збору виключено з пільг.

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, наявності у позивачів пільг суду не надано.

Таким чином, позивачам необхідно сплати судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.6 ч.3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовні заяві об'єднано дві і більш вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, вищевказаний позов повинен бути оплаченим судовим збором в розмірі, ставки якого передбачені на час подання позову статтею 4 ч.2 Закону України «Про судовий збір», а саме: з вимог немайнового характеру в розмірі 551,20 грн. (за кожну окрему вимогу), з вимог майнового характеру 1% від ціни позову, але не менш ніж 551,2,20 грн. та більше ніж 6890,00 грн.

При цьому позивачам слід врахувати приписи ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Таким чином, відповідачам необхідно привести позовну заяву у відповідність з ч.2 ст. 119 ЦПК України та надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору, який повинний бути сплачений кожним з позивачів окремо пропорційно їх долям.

При приведенні позовної заяви у відповідність до вимог ЦПК України позивачем необхідно звернути увагу на наступне.

Згідно ст. 124 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (стаття 17 КАС України).

Тобто, якщо позивач вважає, що діями субєкта владних повноважень порушені його права він має право звернутися до суду з адміністративним позовом.

Оскарження дій субєкта владних повноважень, якими є державні виконавці, при виконанні судових рішень здійснюється шляхом подання скарги в порядку розділ VII ЦПК України стороною виконавчого провадження. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд за приписами ч.2 ст. 387 ЦПК України визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд відповідно ч.3 ст. 387 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тобто, якщо оскаржуються дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження, відкритого за рішенням суду в цивільних справах, сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду в 10 денний строк з відповідною скаргою, а не позовною заявою.

Враховуючи зазначене, у випадку якщо позивачами оскаржуються вищезазначені дії державного виконавця вони повинні звернутися до суду зі скаргою, яка повинна має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» про виконавче провадження, зокрема реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У випадках коли виконавче провадження відкрите не за судовим рішенням у цивільній справі, дії державного виконавця оскаржуються шляхом подання адміністративного позову до окружного адміністративного суду.

Крім того, ГУ ПФУ України в Херсонській області є також субєктом владних повноважень та його дії, якщо вони не з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання (а не утримання сум за виконавчими документами) пенсійних виплат, підсудні в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судам.

Тобто, при уточненні позовної заяви позивачам необхідно визначитися з характером спірних правовідносин, оскільки при наявності публічного-правового спору, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, якщо позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтею 121 ЦПК України ,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачам.

Розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута, що в подальшому не позбавляє їх права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала в частині визначення суми судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3