Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2016 Справа №607/10889/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, в якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування посилаються на ті обставини, що відповідач є сином померлого ОСОБА_3 від першого шлюбу і також подав заяву про прийняття спадщини по закону разом із дружиною померлого ОСОБА_1 Зазначають, що спадкодавець ОСОБА_3 помер у віці 79 років від серцево-судинної недостатності та інших хвороб. ОСОБА_3 за чотири роки до своєї смерті не міг вільно і самостійно пересуватися, обслуговувати себе, потребував постійної сторонньої допомоги, яка надавалася йому дружиною ОСОБА_1 та сусідами по необхідності. Стан здоров'я ОСОБА_3 був важким, що потребувало постійного догляду та багато матеріальних затрат. Єдиним джерелом доходів була пенсія ОСОБА_3 Однак, відповідач ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_3, знаючи про незадовільний стан здоров'я свого батька, матеріальної допомоги не надавав, не відвідував його, не приймав участі в його утриманні та надання елементарної допомоги, хоча зобов'язаний був його утримувати зважаючи на похилий вік та безпорадний стан. Після смерті батька коштів на спорудження пам'ятника не надавав. Протягом життя ОСОБА_3 на прохання сина ОСОБА_2 було подаровано автомобіль, який вони придбали під час шлюбу і переконував свого батька, що буде його доглядати. Однак, із того дня, побачивши, який стан у батька поїхав до м. Одеси і не виявляв ніякої уваги. Зазначенні обставини є підставами для позбавлення відповідача права на успадкування майна померлого ОСОБА_3

Представник відповідача згідно заяви від 21.09.2016р. просить справу розглядати без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач не надав докази в підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 умисно та свідомо ухилявся від надання допомоги батькові і не доведено саме необхідність у потребі такої допомоги, приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 міг самостійно себе обходити, мав грошове забезпечення у вигляді значного розміру пенсії, пересувався самостійно, їздив на машині, не надано доказів того, що ОСОБА_2 мав матеріальну можливість надавати допомогу, однак свідомо ухилявся від цього. Зазначає, що ОСОБА_3 помер внаслідок похилого віку і старості, ніяким чином не доведено того факту, що умисні дій ОСОБА_4 стали в причинному зв'язку із смертю спадкодавця. Із записів в медичній картці ОСОБА_3 не вбачається, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу хворів, не міг самостійно пересуватися в зв'язку із хворобою, і протягом останніх трьох років перед смертю взагалі до медичних закладів не звертався. Якщо ж мало місце можливо неналежне спілкування сина із батьком, не часті відвідування останнього по місцю його проживання, то це слід пов'язувати із великою відстанню між містами, в яких вони проживали, але ніяк із умисними діями ОСОБА_4, спрямованими на ненадання або ж ухиляння від надання допомоги своєму батькові.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, встановив наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу від 31.12.1982р. №370894, була дружиною ОСОБА_3, який згідно свідоцтва про смерть від 08.08.2013р. №156388 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років.

Із матеріалів спадкової справи №799/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 свідчить, що дружина померлого ОСОБА_1 та син померлого ОСОБА_2, який проживає в м. Одеса, подали заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Згідно листа Управління соціальної політки Тернопільської міської ради від 26.11.2015р. №4858/13-11 ОСОБА_3 у період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 не звертався і не перебував на обслуговуванні в Тернопільському територіальному центрі соціального обслуговування населення, у вказаний період не призначалися в управлінні жодних державних допомог та компенсаційних виплат.

Згідно листа Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 16.01.2016р. №228/08 та довідки УПФУ в м. Тернополі №13/137420 ОСОБА_3 до серпня 2013 року отримував пенсію, а саме за 2010 рік отримав 26883,80 грн. пенсії, за 2011 рік - 28124,20 грн., за 2012 рік - 33216,06 грн., за 2013 рік - 23668,08 грн.

Із записів амбулаторної картки ОСОБА_3 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 по місцю проживання по АДРЕСА_1 констатовано біологічну смерть ОСОБА_3 Згідно запису від 23.07.2016р. ОСОБА_3 скаржився на болі в ногах, порушення рухів, судороги при рухах, запаморочення ходи, займає вимушене лежаче положення через болі при рухах. Погіршення стану відбулося близько двох тижнів тому після значного перенапруження - поїздки по України. З того часу ОСОБА_3 знаходиться в горизонтальному положення. Від госпіталізації відмовився. Згідно запису 02.08.2013р. ОСОБА_3 скаржився на загальну слабкість, болі в кінцівках, судороги в ногах, обмеження рухів, перебуває в лежачому положенні, періодично порушується свідомість (забуває, гірше став спілкуватися зі слів дружини). Загальний стан - середньої важкості, свідомість збережена, загальмованість.

Відповідно до посмертного епікризу ОСОБА_3 знаходився на спостереженні з 1982 рок. На протязі останнього місяця відчув різке погіршення стану, що пов'язував із тривалою поїздкою (був за кермом). Після чого стан поступово погіршувався, з'явилися болі в ногах, затруднення ходи. Звернувся за медичною допомогою 23.07.2013р. (виклик на дім), оглянутий сімейним лікарем та невропатологом на дому, від госпіталізації відмовився. Незважаючи на призначене лікування загальний стан погіршився і ІНФОРМАЦІЯ_2 пацієнт помер вдома. Лікарем ОСОБА_5 констатовано біологічну смерть. Також, із відомостей амбулаторної картки ОСОБА_3 протягом 2011-2012 років до медичних закладів не звертався.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення по суті обставин справи, з яких свідчить, що вони 1993-1994 переїхали із Магаданської області до України, ОСОБА_2 залишили квартиру, машину, допомоги влаштуватися на роботу. Він одружився із її дочкою, але згодом шлюб між ними був розірваний. ОСОБА_2 поїхав в м. Одеси, раз чи два приїжджав до батька на день народження. Останні чотири роки перед смертю ОСОБА_3 вже самостійно ходити не міг, його потрібно було піднімати, обходжувати, допомагати по всьому, майже постійно перебував у лежачому стані, оскільки боліли ноги і хребет. Неодноразово їздили до родичів на великі відстані по Україні, ОСОБА_3 керував машиною, проте його потрібно було посадити на водійське сидіння, а потім йому було дуже важко ходити. На прохання чоловіка вони поїхали машиною в м. Кременець на цвинтар і повернувшись додому йому стало зовсім погано, стан здоров'я різко погіршився, постійно лежав, почалися судороги, викликали лікаря-невропатолога додому, призначили лікування, однак краще не ставало і він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. ОСОБА_2 взагалі не цікавився батьком, не дзвонив до нього, не приїжджав, не надавав ніякої допомоги. Організацією похорону та поминального обіду займалася вона, а ОСОБА_2 відразу після похорону поїхав додому в м. Одесу. Приїжджав один раз, коли батько йому подарував машину, оформив довіреність та поїхав в м. Одесу і більше до батька не навідувався.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Із показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що вона є знайомою сім'ї ОСОБА_3, знає їх дуже добре, часто бувала в їх квартирі. Зазначає, що протягом трьох-чотирьох років ОСОБА_3 був в поганому стані, коли приходила до них додому ОСОБА_3 постійно перебував в лежачому стані, самостійно встати або сісти не міг, оскільки в нього боліли ноги і хребет. ОСОБА_3 міг самостійно йти, проте не довго і коли його піднімуть. Дружина ОСОБА_3 постійно йому допомагала та обходилася ним. Таких фактів, що ОСОБА_2 приїжджав до батька, допомагав йому, турбувався про нього, купляв лікарства, продукти харчування не бачила. ОСОБА_2 приїхав лише, коли забирав машину, яку йому батько подарував. Були такі обставини, коли вона із своєю дочкою була в м. Одесі, бачила ОСОБА_2 і її дочка переказала йому, що батько дуже хворий. ОСОБА_2 поїхав до м. Тернополя, де пробув три дні і після похорону батька відразу поїхав до м. Одеси. Організацією похорону займалася ОСОБА_1

Із показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що вона знає сім'ю ОСОБА_3 дуже добре. Останні роки ОСОБА_3 погано ходив, його на вулицю виводила дружина або сусіди. Їздив на дачу за кермом, однак лише міг із сторонньою допомогою сісти в машину. Сина не бачила і не знає таких фактів, щоб він приймав участь в утриманні батька, не приїжджав до нього, не надавав матеріальної допомоги. ОСОБА_3 самостійно важко було вдягатися, вставати, обходити себе.

Із показів свідка ОСОБА_8 слідує, що він знає сім'ю ОСОБА_3, колишній їхній сусід. В 2002 році переїхав із АДРЕСА_1. В останні роки ОСОБА_3 захворів, стан здоров'я поступово погіршувалося, йому було важко ходити, вставати, допомагала дружина, сусіди, виводили його на вулицю. З ОСОБА_2 познайомився, коли він приїхав за автомобілем, який віддав йому батько. Більше ОСОБА_2 не бачив. Таких фактів, що ОСОБА_2 якимись чином допомагав батькові не знає. Стверджує, що ОСОБА_3 ніколи не скаржився на відсутність коштів, інколи сам у ОСОБА_3 позичав кошти. ОСОБА_3 отримував пенсію, а також до останнього дня працював як це дозволяло його здоров'я.

Свідок ОСОБА_10 надав покази, з яких вбачається, що він добре знає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Останні роки у ОСОБА_3 стан здоров'я погіршувався, його потрібно було обходити, допомагати вставати, сідати, завжди необхідна стороння підтримка. Щоб ОСОБА_4 допомагав батькові - такого не знає, в останні роки не навідувався до нього, хоча знав, що батько у важкому стані, приїхав лише за другою машиною. Щоб їхати на машині ОСОБА_3 потрібно було посадити на сидіння. Всю допомогу надавала дружина.

Також, в судовому засіданні були допитані на клопотання представника позивача свідки - лікарі ОСОБА_11 і ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_11 надала наступні покази. Вона працює лікарем в Центрі первинної медико-санітарної допомоги. Вона обслуговувала як дільничий лікар ОСОБА_3 в липні-серпні 2013 року, оглядала ОСОБА_3 та призначала йому лікування, декілька раз приходила до нього додому. Може підтвердити лише ті записи, які вона робила в амбулаторній картці. ОСОБА_3 на початку серпня 2013 році займав постійно лежаче положення, оскільки в нього різко погіршився стан здоров'я, точного діагнозу встановити не можливо, оскільки ОСОБА_3 відмовився від госпіталізації. В 2011-2012 роках ОСОБА_3 до неї не звертався і вона здійснила такий запис в картці. Коли ОСОБА_3 звертався, то вона здійснювала відповідні записи, іншого сказати не може. Записи в амбулаторній картці робляться в разі звернення пацієнта, що пояснюється відсутністю записами протягом 2011-2012 років.

Свідок ОСОБА_12 надав наступні покази. Він працює завідувачем амбулаторії №3 Центру первинної медико-санітарної дороги, працював на дільниці із 2006 року по травень 2011 року. В картці є один його запис за наслідками звернення ОСОБА_3 у 2008 році, точних даних пригадати не може. Чи перебував у безпорадному стані ОСОБА_3, коли він звертався - сказати не може, оскільки не пам'ятає через великий проміжок часу.

У відповідності до частин 5 статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (спадкоємця). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідності для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В пункті 4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013р. №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано відповідні роз'яснення, із яких слідує, що виходячи із змісту частини 5 статті 1224 Цивільного кодексу України, суд при вирішенні справи згідно вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили по те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить по факт умисного ухилення від надання допомоги.

Для задоволення позовних вимог в даному випадку має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги покази свідків про стан здоров'я ОСОБА_3 та обставини його життя в останні місяці до смерті, записи, які відображені в амбулаторній картці хворого, пояснення позивача, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, зважаючи на свій похилий вік та стан відповідно свого здоров'я не міг в повній мірі самостійно себе доглядати та обходитися без сторонньої допомоги. Проте, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 отримував пенсію, яка була джерелом його доходу та забезпечення, із сторонньою допомогою міг ходити, керувати автомобілем, що на думку суду не свідчить про перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані. Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу, із встановлених судом обставин, не належним чином виконував свої обов'язки по відношенню до батька.

Проте, позивачем належними і допустимими доказами при розгляді справи не було доведено, що відповідач мав матеріальну та фізичну змогу надавати допомогу, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання, приймаючи до уваги при цьому місце проживання відповідача - м. Одеса, відсутні докази щодо майнового стану останнього. А відтак і не доведено ухилення, пов'язане з поведінкою ОСОБА_2, який усвідомлював свій обов'язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Та обставина, що ОСОБА_2 протягом тривалого проміжку часу не відвідував свого батька, не телефонував йому, як це вказує позивач, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Також, позивачем не доведено і тієї обставини, що ОСОБА_3 потребував допомоги саме від сина ОСОБА_2, при тій умові, що ОСОБА_3 отримував допомогу від своєї дружини ОСОБА_1, яка здійснювала за ним догляд.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні всі обставини, які вказані в пункті 4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013р. №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», сукупність та доведеність яких повинно здійснюватися позивачем належними і допустимими доказами, що має значення для обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_14 для усунення відповідача від спадкування по закону після померлого ОСОБА_3 Тому, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із позивача в доход Державного бюджету, оскільки ухвалою суду при відкритті провадження позивачу сплату судового збору було відстрочено до ухвалення рішення по справі.

Керуючись ст. 1224 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - відмовити.

2.Стягнути із ОСОБА_1 на користь Державного бюджету судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський