НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3411/16
№ 2/183/2042/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:головуючого судді Дубовенко І.Г.

при секретареві Драный В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом ОСОБА_2, в якому просив усунути з боку відповідача перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом його вселення в неї та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України. Після розірвання шлюбу, він повертаючись до дому після робот не може потрапити до свого помешкання, через те, що відповідач поміняла замки у вхідних дверях та не пускає його до власної квартири. Через такі дії відповідача він постійно нервується, не може користуватися своїм житлом, його самопочуття погіршилося, через що відповідач завдає йому моральну шкоду, яку він оцінює у 2000 грн.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 23, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України просить суд задовольнити її позовні вимоги.

В судове засідання сторони не з'явилися, представником позивача надана заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про що в матеріалах справи містяться відповідні повідомлення.

З урахуванням вимог ст.. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

У зв'язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме:

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006 року. Рішенням суду у справі № 2-3365/10 від 20 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 30 жовтня 2010 року - шлюб між сторонами розірвано.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 19247006 позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що дії відповідача, які виразились у перешкоджанні позивачу у користуванні квартирою № АДРЕСА_1 порушують права позивача закріплені в ст. ст. 317, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України на користування належним йому майном і ці права мають бути захищені судом, шляхом вселення позивача у спірну квартиру.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків, а саме:

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати відповідно до розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою про вселення задовольнити частково.

Усунути з боку ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення в неї ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,2 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г.Дубовенко