Справа № 473/3151/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2016 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Висоцька Г.А., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А :

20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 26.06.2014 року помер її батько ОСОБА_2 після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вулиці Кольчака № 94 в с. Ракове Вознесенського району Миколаївської області. За своє життя батько склав заповіт, який був посвідчений секретарем Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Позивач зазначив, що при звернені до нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин наявності розбіжностей в написанні її прізвища «Козерєва» замість вірного «Козирєва», що унеможливлює вчинення нотаріальних дій. Вказані обставини є підставою для звернення до суду.

Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 на житловий будинок по вул. Кольчака № 94 в с. Ракове Вознесенського району.

Дана позовна заява має бути залишена без руху, як така, що за змістом не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, зважаючи на наступне:

1. Відповідно ст. ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначений законом.

Позивачка просить про визнання за нею права власності в порядку спадкування, хоча оформлення спадкових прав покладається на нотаріусів.

Нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори позивачу було рекомендовано звертатися до суду з приводу тлумачення заповіту, а не відмовлено у зв»язку із неможливістю оформлення в спадкових правах.

2. Додані до позову документи та сама позовна заява містять розбіжності щодо прізвища спадкоємця.

3. Відповідно до положень п.6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачу належить в позовній заяві зазначити докази, що підтверджують кожну обставину на яку він посилається, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового засідання.

Тому, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

У разі невиконання позивачем вимог суду позовна заява в порядку ч 2 ст. 121 ЦПК України вважається неподаною та повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 209-210 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху, для усунення недоліків надати строк у п'ять днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання вимог суду позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Висоцька Г.А.