Номер провадження: 22-ц/785/5739/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Фальчука В.П.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року,

встановила:

В провадженніСуворовського районного суду м. Одеси суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», в частині відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», а також про визнання недійсним внаслідок порушення прав споживачів, договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року № 2459-2460, в частині відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр. № 3863.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну позивачу ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на час до розгляду справи по суті, а також заборонити Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, його структурним підрозділам, всім приватним та державним нотаріусам України вчиняти дії, пов'язані із державною реєстрацією права власності та інших речових прав на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на час до розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви посилався на те, що позивач отримала від посадовців ПАТ «УкрСиббанк» інформацію про намір оформлення відповідачем ТОВ «Кей-Колект» на себе права власності на квартиру, яку раніше позивач передала в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк», а тому подальше переоформлення права власності на іпотечну квартиру, до ухвалення рішення в справі, відповідачем ТОВ «Кей-Колект» на інших осіб зробить неможливим майбутнє виконання рішення суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Вказане судове рішенняоскаржує в апеляційному порядку представник позивача ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановки нової про задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», в частині відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», а також про визнання недійсним внаслідок порушення прав споживачів, договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року № 2459-2460, в частині відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр. № 3863.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, які повинні випливати із суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 3, 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції всупереч твердженню апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та давши оцінку всім зібраним у справі належним доказам обґрунтовано виходив з того, що відповідно до п. 5.2.1 поговору іпотеки від 09.08.2008 року передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання можливо лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», що унеможливлює його здійснення без згоди іпотекодателя, тому правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303., 307 ч.2. п.1., 312 ч.1 п.1, 313, 314, 317,319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_5

ОСОБА_6