Справа № 199/2256/16-ц
31.08.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні власністю - 68/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом її виселення та зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2015 року, реєстровий №3-2669, на праві власності належить 68/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1.
Зазначена частина домоволодіння належала ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №475 від 11.03.2015 року.
Відповідачка по справі ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_3, шлюб між ними був розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2012 року.
Позивач зазначає, що після оформлення спадщини на своє ім'я на 68/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованою у будинку та чинить йому перешкоди у користування житловим приміщенням, демонтувала замки від вхідних дверей та не впускає його до будинку, погрожує фізичною розправою, з приводу чого позивач звертався до АНД відділу поліції. На неодноразові вимоги позивача звільнити належне йому приміщення та знятись з реєстраційного обліку відповідачка відповідає відмовою, посилаючись на те, що вона зі згоди колишнього чоловіка зареєстрована у даному будинку, тому також є його власницею.
Вказуючи на те, що відповідачка не є членом його родини, своїми діями створює перешкоди у користуванні власністю, тому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_2 з частини домоволодіння АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, поважних причин неявки у судове засідання 31.08.2016 року суду не повідомила, про день слухання повідомлялась належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2015 року, реєстровий №3-2669, на праві власності належить 68/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.
Зазначена частина домоволодіння належала ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №475 від 11.03.2015 року, на підставі договору дарування від 26.04.1963 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.1996 року.
Відповідачка по справі ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_3, шлюб між ними був розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2012 року.
Судом встановлено, що на момент розгляду справи у суді свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.12.2015 року, реєстровий №3-2669, ніким не оскаржено та не визнано недійсним, доказів, які б це спростували, відповідачка суду не надала.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача, своїми діями порушує законні права позивача в частині вільного володіння, розпорядження та користування своїм майном, жодних договорів на її проживання сторони не укладали, тому суд вважає ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю та виселити ОСОБА_2 з належної йому частини домоволодіння АДРЕСА_1.
Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за вказаною адресою, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Спір в цій частині відсутній та Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області не є відповідачем по даній справі.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 гривню витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації, - задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю - 68/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1, та виселити ОСОБА_2 з належної ОСОБА_1 частини домоволодіння АДРЕСА_1.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 гривню витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя