Справа № 404/1000/13- ц
Номер провадження 6/404/174/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 404/1000/13-ц, номер провадження 2/404/949/13 за позовом публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління, до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подано до суду заяву (вх. № 19947 від 22.06.2016 року, а.с. 124-128) про визнання виконавчого листа виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда від 14.05.2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління 71260,64 грн. заборгованості за кредитним договором № 298 від 23.05.2007 року, з яких: 46419,67 грн. заборгованості за відсотками, 24840,97 грн. пеня нарахована на прострочений борг та на прострочені відсотки, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що рішенням суду від 23.05.2013 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління стягнуто солідарно 71260,64 грн. заборгованості за кредитним договором № 298 від 23.05.2007 року, з яких: 46419,67 грн. заборгованості за відсотками, 24840,97 грн. пеня нарахована на прострочений борг та на прострочені відсотки. На виконання вищевказаного рішення 14.05.2015 року видано дублікат виконавчого листа. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на цього листа до виконання. Стягувач не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, і такі строки йому поновлювались. Крім того, на даний час боргу ОСОБА_1 перед стягувачем не існує внаслідок припинення зобовязання через його прощення. Таким чином, у звязку з тим, що сума боргу анульована за самостійним рішенням стягувача, тобто відбулося прощення боргу і стягувач списав заборгованість як безнадійну, після чого банк отримав від держави відшкодування, а отже, втратив право вимоги до поручителя, тобто до ОСОБА_1.

Представник боржника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник стягувача публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління в судовому засіданні проти задоволення вищевказаної заяви заперечила та просила відмовити в її задоволенні, про що надала суду письмові заперечення (вх. № 24320 від 27.07.2016 року, а.с. 147-149). В обґрунтування заперечень зазначено, державна виконавча служба на законних підставах прийняла до виконання дублікат виконавчого листа за судовим рішенням від 23.05.2013 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржується та виконується в межах чинного законодавства. Крім того, списання банком безнадійної заборгованості за кредитним договором за рахунок спеціальних резервів не припиняє зобовязань позичальника по поверненню кредиту та сплаті нарахованих процентів та посилався на аналогічну правову позицію, що викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в справі № 6-21708св15.

Боржник, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.05.2013 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 солідарно 71260,64 грн. заборгованості за кредитним договором № 298 від 23.05.2007 року, з яких: 46419,67 грн. заборгованість за відсотками, 24840,97 грн. пеня нарахована на прострочений борг та на прострочені відсотки. Розірвано кредитний договір № 298 від 23.05.2007 року, укладений між відкритим акціонерним товариством Державний Ощадний банк України та ОСОБА_2 (а.с. 64-67).

На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчі листи, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 71260,64 грн. заборгованості за кредитним договором № 298 від 23.05.2007 року, з яких: 46419,67 грн. заборгованість за відсотками, 24840,97 грн. пеня нарахована на прострочений борг та на прострочені відсотки.

Вищевказаний оригінал виконавчого листа втрачено, в звязку з чим, до Кіровського районного суду м. Кіровограда надійшло подання державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_3 (вх. № 6818 від 26.02.2015 року, а.с. 97) про видачу дубліката зазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.03.2015 року (а.с. 107-108) подання державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 404/1000/13-ц від 23.07.2013 року про стягнення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» боргу в сумі 71260,64 грн. по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління, до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору.

Відповідно до статті 216 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Частиною 2 статті 368 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення

Частиною 2 статті 369 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (частина 4 статті 369 Цивільного процесуального кодексу України).

Підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, як матеріально-правові так і процесуально-правові підстави.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можуть бути обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Також до процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна віднести видачу виконавчого листа в поза процесуальний спосіб.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», інші виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Боржником ОСОБА_1 в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню зазначено, що до виконання виконавчий лист предявлений 15.05.2015 року, про що свідчить заява стягувача № 17-10/77/ від 14.05.2015 року (а.с. 129).

Однак, до заяви не додані матеріали виконавчого провадження та інші докази на підтвердження таких доводів заявника. При цьому слід зазначити, що частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Отже, пропуск стягувачем строку предявлення виконавчого листа до виконання є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Також, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню обґрунтована тим, що сума боргу анульована за самостійним рішенням стягувача, тобто відбулося прощення боргу.

Судом встановлено, що на адресу ОСОБА_2 філією-Кіровоградське обласне управління Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» направлено повідомлення № 16-07/282 від 17.02.2014 року (а.с. 130), в якому зазначено, що непогашену частину кредитної заборгованості у розмірі 24506,29 дол. США було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ).

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2011 року № 722/19460 (далі Порядок), яка діяла на момент списання банком безнадійної заборгованості.

Згідно з пунктом 1 Порядку встановлені правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 ст. 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України.

Відповідно до пункту 6 Порядку банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку.

Пунктом 7 Порядку визначено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

В пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 Цивільного кодексу України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України.

Таким чином, зміст нормативних документів, на підставі яких приймалось рішення банку про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резерву, не є припиненням зобовязань в розумінні статті 605 Цивільного кодексу України, що регулюють питання зобовязань внаслідок прощення боргу кредитором, процедуру оформлення припинення зобовязання за цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового регулювання, питань оподаткування тощо.

В даному випадку боргові зобов'язання відповідача перед банком не можна вважати погашеними. Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не свідчить про припинення зобов'язання в цій частині, зокрема шляхом прощення боргу кредитором.

Крім того, в повідомленні, на яке посилається заявник філією-Кіровоградське обласне управління Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (а.с. 130) звернуто увагу боржника, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення претензійно-позовної роботи банку. Банк зберігає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України.

Також заслуговує на увагу той факт, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню подана поручителем ОСОБА_1 (договір поруки № 342 від 23.05.2007 року, а.с. 19-20), в той час як суму заборгованості за кредитним договором № 298 від 23.05.2007 року списано ОСОБА_4 (а.с. 130-133).

За таких обставин, суд враховуючи викладене, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1.

Щодо незгоди боржника ОСОБА_1 з актом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції № 357/17-05/НОМЕР_1 від 26.10.2015 року (а.с. 131-132) слід зазначити, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України та не стосується обставин, викладених в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження»; статтею 605, 625 Цивільного кодексу України, статтями 293, 368, 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка