Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1634/16-ц 2/382/793/16
РІШЕННЯ

іменем України

27 жовтня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, про встановлення факту володіння та визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду із врахування збільшення позовних вимог позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, яке видано 16.02.2012 року виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді:

●житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав померлому згідно запису погосподарської книги виконкому Лемешівської сільської ради за №1, особовий рахунок НОМЕР_2. Свідоцтво про право власності на будинок Лемешівською сільською радою не видавалось, відповідно до довідки сільської ради. Вказаний житловий будинок 1970 року побудови. Державна реєстрація права власності на вищевказане майно не проведена відповідним органом державної реєстрації прав.

●земельної ділянки площею 4,3200 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_3, що знаходиться на території Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 27 травня 2005 року на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 24.03.2005 року за №67, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки спадкодавець за життя склав заповіт на все своє майно на її ім.»я, то відповідно до ст.. 1223 ЦК України, вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2. Спадкоємців передбачених ст.. 1241 ЦК України, немає.

Спадщину вона прийняла звернувшись у передбачений ст.. 1270 ЦК України термін до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Але нотаріус роз»яснив, що видати їй свідоцтво про право на спадщину не можливо так як незалежно від доведеності факту прийняття спадщини необхідно виготовити свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке є правовстановлюючим документом, на підставі якого можливо здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, для того, щоб позивач, як власник, міг реалізувати своє право власності на набуте спадкове майно в повному об'ємі. Проте, для вчинення такої нотаріальної дії як виготовлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу, як спадкоємцю необхідно подати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Вона не має можливості подати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючий документ на житловий будинок, з причин того що спадкодавець за життя не отримав його.

Також, після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку виявлено не було.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, виходячи зі ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа.

Виходячи із змісту ст. 391 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі змістом статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку, згідно листа Київського обласного управління юстиції № 151-01-01 від 03 березня 2005 року.

Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить роз'яснення, щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними, отже по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, то при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 4 Глави 7 Розділу І «Загальні положення» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ? оригінали документів повертаються особам, що їх подали, а у нотаріуса залишаються їх копії (фотокопії) або витяги з таких документів.

Відповідно до п. 7 Глави 7 Розділу І «Загальні положення» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ? у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) документів, які підтверджують право власності фізичних чи юридичних осіб на житловий будинок (частину будинку) будівлю, садибу, квартиру … на земельну ділянку чи її частину. При видачі свідоцтв про право на спадщину на правовстановлюючих документах, що повертаються спадкоємцям, здійснюється відмітка про перехід права власності до спадкоємця, проставляються дата, підпис нотаріуса та його печатка. На оригіналах правовстановлюючих документів нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на квартиру чи земельну ділянку до спадкоємця. Порядок здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 № 439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку».

Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, вчинення нотаріальної дії на підставі копії правовстановлюючого документу чинним законодавством не передбачено, так як на нотаріуса покладено обов'язок долучити до матеріалів спадкової справи копії (фотокопії) документів, які підтверджують право власності фізичних чи юридичних осіб на майно чи їх частину та проставити на оригіналі правовстановлюючого документа, що повертається спадкоємцеві відповідну відмітку про перехід права власності від спадкодавця до спадкоємця.

Вказані обставини вказують на неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін»юсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мін»юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Просила:

Встановити, що ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, володів за життя житловим будинком з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на праві власності.

Визнати за нею- ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими с по орудами по АДРЕСА_1, на праві власності.

Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 4,3200 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_3, що знаходиться на території Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 27 травня 2005 року на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 24.03.2005 року за №67, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1223, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, володів за життя житловим будинком з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на праві власності.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими с по орудами по АДРЕСА_1, на праві власності.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 4,3200 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_3, що знаходиться на території Лемешівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 27 травня 2005 року на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 24.03.2005 року за №67, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.