Справа № 361/5911/14-ц
Провадження № 2-др/361/11/16
У Х В А Л А

20 жовтня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Лустіній Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

встановив:

Заявник просить в порядку ст.220 ЦПК України ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі, яким вирішити питання про судові витрати, і стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судової експертизи в сумі 6500грн., посилаючись на те, що такі витрати ніс він, в уточненій позовній заяві (за наслідками висновку експертизи) він просив суд вирішити питання про стягнення з відповідача даних витрат; суд своїм рішенням задовольнив його позов, тому дані витрати підлягали відшкодуванню відповідачем, але суд у своєму рішенні не вирішив питання по даним судовим витратам.

Відповідач і його представник дані вимоги позивача не визнали, пославшись на те, що експертиза призначалась за ініціативою і клопотанням позивача і судом в ухвалі про призначення експертизи її оплату було покладено на позивача; у рішенні суд вирішив питання про судові витрати, і вже стягнув їх частково з відповідача. Крім того, представник відповідача послався на те, що позивач не долучив документів, з яких би однозначно вбачалась обґрунтованість даної суми витрат, зокрема відсутній розрахунок витрачених експертогодин і їх вартість, а вказана сума явно перевищує нормативну вартість експертогодин, встановлену Наказом Мінюсту №299/5, тому на думку представника взагалі відсутні підстави для стягнення даних судових витрат з відповідача.

Розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступного:

Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, п.4 судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п.4 ч.3 ст.79 ЦПК витрати на проведення судових експертиз віднесені до судових витрат, питання про розподіл яких між сторонами вирішується згідно правил, зазначених у ст.89 ЦПК. Згідно ст.ст.214, 215 ЦПК при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 ст.214), про що зазначається в резолютивній частині рішення (п.4. ч.1 ст.215).

Згідно ч.1,2, 3 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК; докази подаються сторонами; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 131 ЦПК визначено порядок і строки подання доказів.

Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом даних норм процесуального закону позивач мав право заявити вимогу про відшкодування йому судових витрат на випадок задоволення позову, і дане питання суд мав би вирішити при ухваленні рішення. Виходячи з цього, розмір судових витрат є тою обставиною, яка підлягала доказуванню позивачем, шляхом подання відповідних доказів в порядку і в строки, встановлені ЦПК, тобто безперечно при розгляді справи судом в першій інстанції.

Згідно розяснень в п.20 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 18 грудня 2009р. «Про судове рішення в цивільній справі» - додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК, і не може вирішувати вимоги, не досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст.220 ЦПК додаткове рішення може ухвалили суд, який ухвалив рішення у справі; тобто в порядку ст.220 ЦПК суд першої інстанції може ухвалити додаткове рішення лише за вимогами, які були заявлені, які досліджувались у судовому засіданні при розгляді справи по суті цим судом, і лише на підставі досліджених судом при розгляді справи доказів.

Як видно з матеріалів цивільної справи, позивач не подавав суду під час розгляду справи в першій інстанції документів на підтвердження понесених ним судових витрат по оплаті експертизи. Такі документи (письмові докази) у справі були відсутні станом на момент видалення суду до нарадчої кімнати, тобто дані вимоги і обставини не були предметом дослідження у судовому засіданні.

Представник позивача не заперечував того факту, що платіжні документи (рахунок і квитанцію) позивач суду не подав при розгляді справи судом у першій інстанції, бо думав, що такі документи наявні у справі; але дане посилання не заслуговує на увагу - з урахуванням меж розгляду даного питання в порядку ст.220 ЦПК. Оригінали даних платіжних документів чи інші належні докази на підтвердження розміру вказаних судових витрат, у справі відсутні. Той факт, що позивач в апеляційну інстанцію подав ксерокопії вказаних платіжних документів, не надає суду першої інстанції права на їх врахування при винесенні додаткового рішення, як таких, що не досліджувались судом першої інстанції при розгляді справи по суті.

Оскільки докази на підтвердження судових витрат (по експертизі) позивачем не були подані суду при розгляді справи по суті в першій інстанції, то суд першої інстанції не досліджував дані докази, і відповідно не мав підстав для вирішення питання щодо розподілу даних судових витрат у своєму рішенні.

Тому відсутні і підстави, передбачені ст..220 ЦПК, для ухвалення додаткового рішення за такими вимогами, як не дослідженими і не забезпеченими доказами під час розгляду справи.

Суд, розглядаючи заяву позивача про винесення додаткового рішення в порядку ст.220 ЦПК не може вирішувати вимоги, не досліджені у судовому засіданні, і не вправі приймати додаткові докази, досліджувати докази, які не досліджувались при розгляді справи по суті, і надавати їм нову оцінку. Тому , розглядаючи заяву в порядку і в межах ст.220 ЦПК України, суд не робить висновків щодо наявності чи відсутності в цілому підстав для задоволення даних вимог позивача, що було б новим розглядом нових вимог, а не ухваленням додаткового рішення у вже розглянутій по суті справі. Тому суд не дає оцінку тим обставинам, про які вказує відповідач, заперечуючи проти задоволення даних вимог по їх суті, і не ухвалює додаткове рішення.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, повязаних з оплатою експертизи в розмірі 6500 грн.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.В. Селезньова