АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

13 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Шебуєвої В.А., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про скасування наказів та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Василевського Олександра Анатолійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року,

встановила:

у серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати накази про переведення її на іншу посаду та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, посилаючись на те, що під час перебування у відпустці по догляду за дитиною її було незаконно переведено з посади начальника управління на посаду спеціаліста, чим спричинено їй моральну шкоду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року позов було задоволено частково, скасовано наказ про переведення позивача з посади начальника управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту операційного управління ПАТ «Універсал Банк» на посаду спеціаліста з постачання грипи по закупках Управління з підтримки власних операцій банку ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 03 лютого 2016 року апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове - про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 03 лютого 2016 року було скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з 28.11.2007 р. працювала у відповідача на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту оперативного управління. 17.06.2008 р. її було переведено на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту операційного управління. З 15.11.2010 р. по 21.03.2011 р. вона перебувала на лікарняному, з 29.03.2011 р. по 24.01.2014 р. - знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, з 25.01.2015 р. по 16.02.2015 р. - знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, з 13.02.2015 р. по 18.06.2015 р. перебувала на лікарняному, з 19.06.2015 р. - у відпустці по догляду за дитиною.

10.06.2015 їй стало відомо, що з 17.02.2015 р. її було переведено на посаду спеціаліста з постачання Групи по закупках Управління ПАТ «Універсал Банк». Оскільки вона не надавала згоди на таке переведення, позивач просила визнати переведення незаконним, поновити її на попередній посаді, стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 р. позов було задоволено частково - скасовано наказ від 09 грудня 2914 р. №1068 про переведення ОСОБА_1 на посаду спеціаліста з постачання групи по закупках Управління з підтримки власних операцій банку ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що переведення позивача на іншу посаду відбулось без її згоди, що є порушенням вимог ст. 32 КЗпП України.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 21, 32, 33, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про відпустки».

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Як видно з матеріалів справи, наказом від 28.11.2007 р. №540-к ОСОБА_1, було прийнято на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Департаменту операційного управління ВАТ «Універсал Банк» з посадовим окладом 17 080 грн.

09.12.2014 р. відповідачем було видано наказ №1068-к, відповідно до якого ОСОБА_1 було переведено з посади начальника управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту операційного управління на посаду спеціаліста з постачання Групи по закупках Управління з підтримки власних опареній банку з 17.02.2015 р. В цьому ж наказі було передбачено повідомлення ОСОБА_1, про наступне переведення в строк не пізніше ніж за 2 місяці - до 16.12.2014 р. та вказано посадовий оклад на новій посаді. 12.12.2014 р. повідомлення без копії наказу було направлено ОСОБА_1 та отримано нею 15.12.2014 р. Того ж дня позивач направила заяву відповідачу, в якій просила направити їй копії Протоколу засідання Правління банку №22 від 13.06.2013 р. та наказу від 09.12.2014 р. №1068-к. У відповідь позивачу було запропоновано з'явитись для ознайомлення з вказаними документами до приміщення банку за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19. Адвокатом позивача 19.05.2015 р. було направлено запит відповідачу про надання інформації щодо посади позивача та копій наказів, відповідь на який було отримано 10.06.2015 р.

Оскільки позивач не мала можливості раніше ознайомитись з вказаним документами і звернулась до суду з даним позовом 07.08.2015 р., доводи представника відповідача про те, що позивач пропустила строк для звернення до суду, встановлений в ст. 233 КЗпП України, є необґрунтованими.

Визначення судом першої інстанції скасування наказу від 09.12.2014 р. як способу захисту порушеного відповідачем прав позивача, не може розглядатись як вихід за межі заявлених вимог, оскільки позивач була не звільнена з роботи, а переведена на іншу посаду.

На час видання наказу №1068-к - 09.12.2014 р. позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. Переведення позивача на іншу роботу на тому ж підприємстві могло мати місце лише за згодою працівника, однак такої згоди позивач не надавала. Тому суд першої інстанції правильно визначив вказане переведення порушенням прав позивача.

Розмір моральної шкоди було визначено судом у відповідності до вимог ст. 23 ЦК України враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача з дотриманням засад розумності та справедливості.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Василевського ОлександраАнатолійовича відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/15118/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12225/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.