Єдиний унікальний номер 1314/1272/12
Провадження № 6/448/36/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.10.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська подання державного виконавця Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним поданням, покликаючись на те, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 1314/1272/2012 від 02.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/2 частин з усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стверджує, що боржником аліменти сплачувалися періодично, однак на даний час боржник ухиляється від сплати аліментів, у звязку із чим загальна сума заборгованості по сплаті аліментів становить 13105,78 грн.

З огляду на наведене просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї згідно виконавчих документів.

В судове засідання державний виконавець Вергун І.Я. не зявилася, проте подала клопотання, в якому просить суд дане подання розглядати у її відсутності та зазначає, що вимоги подання підтримує.

Сторони виконавчого провадження у відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Проаналізувавши матеріали подання, суд вважає, що в задоволенні такого слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №1314/1272/2012, виданого 02.11.2012 року Мостиським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/2 частин з усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття, 08.11.2012 року у відділі ДВС Мостиського РУЮ відкрито виконавче провадження № 35117839 з примусового виконання даного листа, так як ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконує, через що сума боргових зобовязань становить 13105,78 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон. Однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є те, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

У ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обовязки державних виконавців, зокрема державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Таким чином, наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом звернення до суду з таким поданням. Саме ухилення боржника від виконання зобовязань є обовязковою передумовою звернення державного виконавця до суду. Органи державної виконавчої служби повинні покликатись на обставини, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, та підтвердити їх відповідними доказами. Дійсний факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів.

Однак, з матеріалів подання не вбачається, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобовязань щодо сплати аліментів. Так, в матеріалах подання відсутні докази (їх сукупність) того, що боржником було вчинено дії щодо ухилення від виконання згаданого судового рішення та що дане ухилення зумовлене саме субєктивними причинами (що боржник має змогу виконати зобовязання в повному обсязі чи частково, але свідомо та без поважних причин не робить цього), а не обєктивними (внаслідок відсутності роботи, незадовільного стану здоровя, фінансового стану боржника і т.і.).

Із довідки про розрахунок заборгованості по аліментах вбачається, що боржник ОСОБА_2 сплачує аліменти частково, і не відмовляється від подальшої сплати заборгованості по аліментах та зобовязується погашати таку по мірі можливості. При цьому, остання оплата в погашення заборгованості була проведена нею у вересні місяці 2016року.

Крім того, матеріали представленого державним виконавцем подання не містять доказів про факт або намір виїзду ним за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідності застосування до боржника тимчасового обмеження у виїзді за межі України, у звязку із чим не має правових підстав для обмеження боржника ОСОБА_2 у її конституційному праві вільно залишати територію України та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208 210, 377-1 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Мостиського РВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя В.В.Борисенко

Ухвала набрала законної сили « » 20 р.

Суддя В.В.Борисенко