АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7350/ 14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/442/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 55 (І) Доповідач Соколан Н.О.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Соколан Н.О.,
суддів Бондар Я. М., Зубакової В. П.,
за участю: секретаря Маслової К. В.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_4" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_4" (надалі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4») про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що пропрацював у на підприємстві відповідача у період з 18 серпня 1993 року по 24 січня 2005 року на різних професіях та посадах. Звільнений був із підприємства по ст. 38 КЗпП України в зв'язку із виходом на пенсію за віком.
В 2012 році він дізнався, що на протязі його роботи у на підприємстві відповідача в період з 1998 року по 2011 рік, порушувалось законодавство України в частині виплати заробітної плати за час його щорічних відпусток та за час його роботи на підприємстві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати за час відпустки провадилось із порушенням законодавства.
За таких обставин, уточнивши свої вимоги просив суд стягнути з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 176 929,20 грн. та моральну шкоди у сумі 5000 грн.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "Євраз ОСОБА_4" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 2548,98 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., без урахування утримання податків та обовязкових платежів. Стягнуто з ПАТ "Євраз ОСОБА_4" на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. У решті позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просить рішення суду змінити та збільшити розмір стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 2548,98 грн. до 5000 грн. На його думку суд безпідставно зменшив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, невірно визначив співмірність невиплаченої заборгованості із середнім заробітком, помилково виходячи з того, що час затримки при звільненні має вираховуватись не з моменту звільнення позивача 24.01.2005 року, а з моменту набрання чинності рішенням суду про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, що призвело до того, що стягнута на користь позивача сума в 1,658 рази менша, ніж сума сплаченої недоплати за час відпусток, тобто не є співмірною.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, позивач працював на підприємстві відповідача у період з 18.08.1993 по 24.01.2005 на різних професіях і посадах.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року, на користь позивача стягнуто з ПАТ "Євраз ОСОБА_4" 4226,72 грн. недоплаченої заробітної плати при звільненні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ "Євраз ОСОБА_4" в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у звязку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача ;або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як видно з рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.02.2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.04.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, стягнуто 4226,72 грн. недоплачену заробітну плату за час відпусток без утримання податків та обов?язкових платежів. У решті позовних вимог відмовлено.

Зменшуючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, суд виходив із того, що час затримки з дня звільнення 12.06.2009 до дня фактичного розрахунку 26 травня 2014 року становить 2360 робочих днів, і з урахуванням середнього заробітку на момент звільнення - 74,97 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становитиме 176929,20 грн.

Правова позиція про можливість зменшення судом середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лише у разі наявності спору між сторонами про розмір належних до виплати сум при звільненні працівника викладена в Постанові Верховного ОСОБА_4 України від 21 листопада 2011року, від 03 липня 2013 року і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, як встановлено п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

На думку колегії суддів, зменшуючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції враховував обставини справи: що заборгованість підприємства утворилась за весь час роботи позивача, відсутність умислу підприємства в невиплаті спірної суми позивачеві та подальші дії відповідача, спрямовані на виплату сум недоплати в добровільному порядку та співмірність заявлених вимог.

Враховуючи ту обставину, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.02.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про те, що на користь позивача слід стягнути 2548,98 грн. (74,97 грн. - середній заробіток за один день х 34 дні кількість днів від рішення 22.04.2014 до дня виплати 26.05.2014).

Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно визначив співмірність невиплаченої заборгованості із середнім заробітком, помилково виходив з того, що час затримки при звільненні має вираховуватись не з моменту звільнення позивача 24.01.2005 року, а з моменту набрання чинності рішенням суду про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, що призвело до того, що стягнута на користь позивача сума в 1,658 рази менша, ніж сума сплаченої недоплати за час відпусток, тобто не є співмірною, спростовуються вищевикладеним.

На думку колегії суддів, суд в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду законні та обґрунтовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2- відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: