Справа № 761/3576/15-ц
Провадження № 4-с/761/302/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку", заінтересована особа: ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та начальника відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Представник в інтересах уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно С.С. звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із зазначеною скаргою, де просив суд визнати протиправними дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та начальника відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню №50977049, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2016р., зобов»язати службових осіб Шевченківського відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії, а також з приводу порушень закону постановити окрему ухвалу у відношенні державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та начальника відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 для притягнення зазначених осіб до дисциплінарної та кримінально відповідальності.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що по теперішній час рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист № 761/3576/15-ц від 25.01.2016 року, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь банку суми боргу в розмірі - 259 901,85 грн. не виконано, а державним виконавцем було винесено оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з порушенням вимог законодавства у відсутність проведення усього комплексу виконавчих дій по встановленню майна і стягненню коштів, а тому скаржник вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судове засідання представник скаржника не з»явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та необхідності задоволення його вимог з викладених у заяві підстав, та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Суб'єкт оскарження, Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, свого представника не направив, поважність причин неявки до суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 21.08.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі - 259 901,85 грн.

Судом встановлено, що скаржник звертався до начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з відповідною заявою від 18.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу. (а.с. 6).

Між тим, постановою від 30.06.2016 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова мотивована тим, що заходи з виявлення майна боржника виявились безрезультатними, оскільки автотранспортних засобів, нерухомого майна за боржником не зареєстровано, а джерела отримання доходів боржником відсутні, на виклики державного виконавця боржник не реагує. (а.с.7 зворотня сторінка).

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що державний виконавець здійснив всі можливі дії щодо розшуку майна боржника та накладення арешти на все його майно.

Зокрема, за період з часу звернення скаржником до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві по 30.06.2016 року (час повернення виконавчого документу стягувачу) не вбачається про те, які заходи вживались державним виконавцем по пошуку майна боржника і встановленню його іншого майна - земельних ділянок, рахунків в банку, місця його роботи з метою звернення стягнення на його заробітну плату в рахунок погашення заборгованості перед позивачем.

Не надано доказів відсутність та вчиненню дій по пошуку місця роботи боржника та джерела отримання доходів останнім, фактів отримання боржником пенсії, чи пошук рухомого майна боржника.

Крім того, доказів перевірки наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів та земельних ділянок державний виконавець не проводив, оскільки не було надано суду доказів цьому.

Також, заслуговують на увагу наведені представником заявника обставини не виконання відділом ДВС щодо встановлення місця реєстрації та проживання боржників, направлення в порядку ст.11,12 ЗУ «Про виконавче провадження» подання про розшук боржника, організацію розшуку його доходів шляхом направлення запитів до органів податкової служби, БТІ, агентства земельних ресурсів.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Відповідно до ч.1 т. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідач ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві, будучи повідомленим про час та місце розгляду даної справи належним чином, в судове засідання не з'явився, матеріали виконавчого провадження не надав у зв'язку із чим суд вважає за необхідне розглядати дану справу, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження доказів, наданих відповідно до вимог ЦПК України, які містяться в матеріалах справи, надавши кожному наявному доказу належну правову оцінку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на 13.10.2016 року державним виконавцем допущена протиправна дія у вигляді повернення виконавчого листа №761/3576/15-ц виданого 21.08.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва, а відтак скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду вт порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що законодавець безпосередньо покладає на начальника ВДВС контроль за роботою державних виконавців, які працюють у конкретній установі, таким чином скаржником в судовому засіданні доведено бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3, а тому дана вимога підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відтак, вимоги скаржника зобов»язання державного виконавця винести, а начальника відділу ДВС затвердити постанову про поновлення виконавчого листа від 21.08.2015 року є безпідставними, оскільки визнана судом бездіяльність державного виконавця є належним захистом порушених прав скаржника, наслідком якої прийняття відповідного процесуального рішення державним виконавцем.

Що стосується вимог в частині винесення окремої ухвали, то вони також не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 211 ЦПК України: суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд має право, але не зобов'язаний постановляти окрему ухвалу. Безумовно, виходячи з особливого статусу суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов'язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону, але беззаперечних доказів таких порушень з боку посадових осіб Шевченківського районного ВДВС м. Києва скаржником не надано.

Судом встановлено, що скарга є обґрунтованою, оскаржувані дії державного виконавця є неправомірними, оскільки ним вжиті не всі дієві заходи щодо виконання судового рішення, а тому скаргу необхідно задовольнити частково, визнавши винесену державним виконавцем постанову про повернення виконавчого документу стягувачу незаконною та її скасувати, усунувши порушення прав скаржника.

Керуючись ст. 11, 17, 18, 29, 30, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та начальника відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 по винесенню та затвердженню постанови від 30.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим провадженням №5097749 протиправними та безпідставними.

Визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 та начальника відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 по невиконанню рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» протиправною та безпідставною.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим провадженням №5097749, винесену державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження №50977049 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №761/3576/15-ц виданого 21.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за Кредитним догвором в загальному розмірі - 259 901,85 грн.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: