Справа № 462/3872/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М. за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особи Друга Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ЛМНО Єгорова Наталія Юріївна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 7 травня 2015 року звернулась до суду з позовом, що був уточнений в судовому засіданні, в якому зазначила, що вона є власником 3/5 часток квартири АДРЕСА_1, власником 1/5 частки квартири є її донька ОСОБА_7, власником 1/5 частки зазначеної квартири була її баба ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена квартира була приватизована у 2000 році, учасниками приватизації крім неї були також її баба ОСОБА_8, її мати ОСОБА_9, її батько ОСОБА_10 та її донька ОСОБА_7 Після смерті своїх батьків вона успадкувала їх частки . В зазначеній квартирі вона проживала разом з чоловіком, донькою та бабою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. За життя баба хворіла хворобою Альцгеймера, у зв'язку з чим знаходилась на диспансерному обліку в обласному психоневрологічному диспансері та потребувала постійного догляду та піклування. Вона , так саме як і її батьки за життя, опікувалась бабою, здійснювала повний догляд за нею. Відповідачі , доньки померлої ОСОБА_8, за життя останньої не цікавились її самопочуттям, її станом здоров'я, не піклувались нею. Під час розгляду справи за позовом відповідачів до неї про визнання за кожним з них по 1/10 частки спадкового майна після смерті баби вона дізналась, що баба 25 липня 2012 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїм донькам, відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 Вона впевнена, що на час складання заповіту баба, ІНФОРМАЦІЯ_1, була хворою та не розуміла значення своїх дій. Просить суд визнати недійсним заповіт від 25.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстром №1429, скасувати державну реєстрацію права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3 та державну реєстрацію права власності на 1/10 квартири АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені у позовній заяві обставини, додала, що , не дивлячись на те, що вона мала малолітню доньку, яка потребувала уваги , вона також опікувалась і здійснювала належний догляд за своєю бабою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка страждала на психічну хворобу. Відповідача вкрай рідко приходили до своєї матері, не виявляли турботу про її стан здоров'я. Психічний стан баби був вкрай важкий, її не можна було залишати одну в квартирі, вона могла залишити включеним газ, вона не розуміла де вона знаходиться, часто кликала померлого сина. Вважає, що померла баба не могла скласти спірний заповіт. Крім того , вона була малограмотна, російськомовна, читати, писати українською не могла. Просила задовольнити вимоги, визнати заповіт недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що померла ОСОБА_8 дійсно її мати, приблизно за тиждень до складання заповіту їм з сестрою порекомендували звернутися саме до нотаріуса Єгорової Н.Ю. з приводу складання заповіту. Вони телефоном домовились з нотаріусом про час та день зустрічі для складання заповіту. В призначений день вона разом з сестрою приїхали до матері, взяли таксі та повезли її до нотаріуса. Мати підписувала заповіт. Під час судових дебатів відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково, просила суд відмовити у задоволені позову в частині стягнення судових витрат , посилаючись на пенсійний вік, в іншій частині позовні вимоги визнала.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала , зазначила, що вона з сестрою , відповідачкою ОСОБА_11 , були присутні у нотаріуса під час складання заповіту. Чи читала в голос заповіт нотаріус чи ні - вона не пам'ятає. Мати була російськомовна. Під час судових дебатів відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково, просила суд відмовити у задоволені позову в частині стягнення судових витрат , в іншій частині позовні вимоги визнала.

Представник Другої Львівської Державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без своєї присутності .

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Єгорова Наталія Юріївна в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просила у позові відмовити, оскільки волевиявлення ОСОБА_8 було вільним, не зважаючи на свій похилий вік ОСОБА_8 , яка 25.07.2012 року звернулась до неї на прийом, чітко пояснила свої вимоги до заповіту, читала його в голос, власноручно писала ціле речення про те, що заповіт відповідає її волі, знайомилась з його проектом. Вважає, що підстав визнати заповіт недійсним немає.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт , згідно ст..1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Термін повної дієздатності розкритий у ст..34,35 ЦК України.

Заповіт, відповідно до ч.ч.1,2 ст.1257 ЦК України складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог, щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним , якщо було встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно частини ст..225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент , коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.16 своєї Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст..225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані , коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на моменту кладення правочину суд відповідно до ст..145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визначення правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи , так і інших доказів відповідно до ст..212 ЦПК України. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст..225, частини 2 ст.1257 ЦК України суд відповідно до ст..145 ЦК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи сам на момент вчинення правочину.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні.

Як убачається з свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 92 років, про що зроблений актовий запис №131 Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції .

Сторонами не заперечувалось, що померла ОСОБА_8 - баба позивачки та мати відповідачів.

Згідно до заповіту від 25.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. у реєстрі №1429, ОСОБА_8 заповіла на випадок смерті належну їй частку квартири АДРЕСА_3 та решту всього майна, де воно не знаходилось своїм донькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до довідки Львівського обласного психоневрологічного диспансеру №2597-д від 18.08.2015 року ОСОБА_8 знаходилась на консультативному обліку з 11.03.2011 року, з приводу атеросклеротичної деменції з психотичними включеннями.

Як убачається з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №141 від 15.03.2016 року під час складання заповіту 25.07.2012 року ОСОБА_8 страждала тяжким психічним розладом у вигляді судинної деменції , за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час посвідчення заповіту 25.07.2012 року.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст. 1257 ЦК України , заповіт, складений ОСОБА_8 від 25.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. у реєстрі №1429, не може вважатися дійсним, оскільки під час його складання волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Складений заповіт порушив права позивачки, яка є спадкоємицею за законом згідно із ст.1266 ЦК України, її право підлягає захисту.

Суд вважає, що вимоги про скасування державної реєстрації права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3 та державної реєстрації права власності на 1/10 квартири АДРЕСА_4 на ім'я ОСОБА_4 також підлягають задоволенню, оскільки стосуються забезпечення виконання основної вимоги за позовом - визнання заповіту недійсним.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Так як позивач при подачі позовної заяви сплачував судовий збір у розмірі 243,60 грн., судові збори під час розгляду справи для забезпечення доказів у розмірі 121,80грн. та 243,60грн., а всього 609,00грн., що підтверджується квитанціями, - дані судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213- 215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 25 липня 2012 року складений ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. за реєстровим №1429, яким ОСОБА_8 заповіла в рівних частках належну їй частку квартири АДРЕСА_3 та решту всього її майна, своїм дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/10 квартири АДРЕСА_4 на ім'я ОСОБА_3 та державну реєстрацію права власності на 1/10 квартири АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 304грн.50 коп. з кожної.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова