Справа № 404/3033/16-ц
Номер провадження 2/404/2122/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 жовтня 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником 2/3 часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Співвласником вищевказаної квартири є син позивача, ОСОБА_3. Крім позивача та третьої особи у спірній квартирі зареєстрований відповідач, ОСОБА_2. Факт реєстрації місця проживання відповідача за вищевказаною адресою, порушує права позивача, як власника житлового приміщення та позбавляє останню можливості в повній мірі реалізувати її право власності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулися конверти з повістками для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 22, 31, 42, 58), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 34).

Третя особа, ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Також ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву (вх. № 30522 від 23.09.2016 року) про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, однак в судовому засіданні 21.10.2016 року судом зясовано, що вказана позовна заява є заявою про визнання позову (а.с. 53-54).

Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, показання свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Відповідно до частини другої статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що позивач є власником 2/3 часток спірної квартири, що підтверджується договором дарування від 06.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1139 (а.с. 7-8), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29103485 від 06.11.2014 року (а.с. 9), свідоцтвом про право на житло від 30.01.1997 року, виданого Кіровоградською міською Радою народних депутатів (а.с. 10); договором від 13.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1051 (а.с. 11), архівною довідкою № 26926 від 01.09.2016 року Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 46), а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 67604266 від 08.09.2016 року (а.с. 32-33).

ОСОБА_3 (третя особа без мас остійних вимог щодо предмета спору) є власником 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене підтверджується вищевказаними документами.

Відповідно до довідки № 2757 від 13.05.2016 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 4 Кіровоградської міської ради», ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі № 198 по вулиці Генерала Жадова, в будинку № 20, корпус № 1 у місті Кіровограді (а.с. 5). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 15) та відомостями Відділу реєстрації місця проживання особи Кіровоградської міської ради (а.с. 16), наданими на запити суду, які здійснені у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до акта від 16.05.2016 року, складеного комісією в складі сусідів будинку № 20, корпус № 1 по вулиці Генерала Жадова в місті Кіровограді та засвідченого виконуючим обовязки начальника Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 4 Кіровоградської міської ради», проведено обстеження квартири № 198 по вулиці Генерала Жадова, в будинку № 20, корпус № 1 в місті Кіровограді, в ході якого встановлено, що ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає з 20.06.2014 року (а.с. 6).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю і беззаперечно засвідчили в судовому засіданні обставини щодо не проживання відповідача в спірній квартирі більше двох років.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи зареєстрованим в належних позивачу 2/3 частках квартири, порушує права та законні інтереси позивача, ОСОБА_1, як власника вказаної частки квартири на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватися ним та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї або інших осіб.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини першої статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною першою статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не являється єдиним власником спірного житлового приміщення, а лише 2/3 його частинами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки у позивача є право вимоги лише щодо частки, що належить їй на праві власності.

Не зважаючи на відсутність заперечень щодо позову співвласника, ОСОБА_3, суд не вирішує питання про права цієї особи в даному судовому провадженні, оскільки його статус в цьому судовому провадженні - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Таким чином, ОСОБА_2 втратив право користування спірним жилим приміщенням, а саме: 2/3 його частками, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше двох років, що відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування 2/3 частками житлового приміщення за адресою: місто Кіровоград, вулиця Генерала Жадова, будинок № 20, корпус № 1АДРЕСА_2.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 150 Житлового кодексу УРСР, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57-61, 212-215, 218, 224-227 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування 2/3 частками житлового приміщення, а саме: квартирою № 198 в будинку № 20, корпус № 1, по вулиці Генерала Жадова, у місті Кіровограді.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, відома адреса: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 551,20 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда