Провадження № 2/734/1029/16 Справа № 734/2776/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

за участю секретаря Галюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання права на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) розміром 4,08 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді 11.07.1996 року за номером 335, у суд звернулася ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

В матеріалах справи міститься:

- клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності;

- заява за підписом сільського голови Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог;

- заява за підписом головного спеціаліста юридичного сектору відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі про розгляд справи за відсутності представника.

За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності всіх учасників процесу.

Відповідно до статті 197 ЦПК України з огляду на неявку в судове засідання всіх осіб фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії Свідоцтва про смерть НОМЕР_3.

На час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з якою:

-29.08.2002 року ОСОБА_2 залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, що їй належало на день смерті заповідала ОСОБА_3;

-28.10.2002 року ОСОБА_4, що діяла за свою неповнолітню доньку ОСОБА_3, подала заяву про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_2.

Таким чином, ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, проте оформити право на вищевказану земельну частку (пай), не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої.

Однак, згідно статті 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Так як на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_2 мала непрацездатного чоловіка ОСОБА_5 віком 74 роки, то останній також мав право на обов'язкову частку спадкового майна померлої дружини, від прийняття якої у встановленому законом порядку не відмовився.

Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР ( який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2.), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти та подружжя померлого.

За правилами статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Петрівської сільської ради від 11.04.2016 року ОСОБА_2 на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) мала такий склад сім'ї: чоловік ОСОБА_5).

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, яка діяла на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово - будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Таким чином, ОСОБА_5, як особа, яка має право на обов'язкову частку в спадщині, прийняв її після смерті ОСОБА_2, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, так як проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, і не відмовився від прийняття спадщини. Надана позивачем копія Журналу реєстрації нотаріальних дій Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за 2000-2002 роки не може бути доказом відмови ОСОБА_5 від прийняття спадщини, оскільки свідчить лише про те, що останній у сільській раді оформлював відмову від спадщини, проте з наданого Журналу не вбачається можливим встановити після смерті якої особи ОСОБА_5 виявив намір відмовитися від прийняття спадщини. Крім того, така відмова повинна була бути подана до нотаріальної контори, чого зроблено не було.

Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Вивчивши матеріали цивільної справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання права на спадкове майно задовольнити частково, оскільки встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на право на 1/3 частку земельної частки (паю) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді від 11.07.1996 року за номером 335, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнання відповідачем позову в даному випадку не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки суперечить закону.

Керуючись ст.ст. 529, 535, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 197, 209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання права на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право на право на 1/3 частину земельної частки (паю) розміром 4,08 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді від 11.07.1996 року за номером 335 (в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко