У Х В А Л А

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва

від 11 грудня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року та хвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Фуд» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та рішення апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності; за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Фуд» про встановлення факту порушення прав та заборону вчиняти дії,

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня

2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Фуд» (далі - ТОВ «Терра-Фуд») задоволено.

Визнано частково недійсним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 січня 2013 року про визнання знака «ІНФОРМАЦІЯ_1.» добре відомим в Україні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для товарів 29 класу МКТП: «молоко; масло» станом на 3 квітня 2012 року, а саме стосовно товару «масло з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%».

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до бази даних «Відомості про добре відомі знаки в Україні» щодо визнання частково недійсним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 січня 2013 року, а також здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Визнано частково недійсним свідоцтво України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1.» в частині товару «масло з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%».

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання зазначеного свідоцтва України частково недійсним, а також здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Припинено частково дію свідоцтва України № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1.», а саме щодо товару «масло з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%».

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно припинення дії вищезазначеного свідоцтва України № НОМЕР_2, а також здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Припинено частково дію свідоцтва України № НОМЕР_3 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» в частині щодо товару «масло з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%».

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно припинення дії вищезазначеного свідоцтва України № НОМЕР_3, а також здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Припинено частково дію свідоцтва України № НОМЕР_4 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» в частині щодо товару «масло з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%».

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно припинення дії вищезазначеного свідоцтва України № НОМЕР_4, а також здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання недійсним рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 січня 2013 року; зобов'язання Державній службі інтелектуальної власності України внести до бази даних «Відомості про добре відомі знаки в Україні»; визнання частково недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг; зобов'язання Державній службі інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг; припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг; зобов'язання Державній службі інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Терра-Фуд» й задоволення їх зустрічних позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме, статей 261, 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, керувався тим, що з урахуванням висновку експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 11 вересня 2015 року позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» стало загальновживаним як позначення товарів і послуг певного виду, а саме: масла з масовою часткою від 72,5% до 79,9%, яке не відповідає умовам правової охорони на знак для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_1, що передбачено абзацами 2, 8 пункту 2 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та рішенню Апеляційної палати від 28 січня 2013 року щодо визнання знаку добре відомим. Оскільки оспорюване позначення стало загальновживаним після подання відповідних заявок на знаки №.№. НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_4, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дія цих свідоцтв припинена на підставі статті 18 вищезаначеного Закону. Разом з тим, ураховуючи положення пункту 4 статті 25 Закону виключення з рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 січня 2013 року про визнання знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» добре відомим в Україні частини товарів 29 класу МКТП «масло з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%» є таким, що порушує принцип правової охорони для добре відомих знаків для товарів і послуг. Знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №.№. НОМЕР_2, НОМЕР_1 також є комбінованими, а тому не є такими, що складаються лише з позначень, що є загальновідомими як позначення товарів і послуг певного виду, а словесне позначення не є домінуючим, у зв'язку з чим визнання недійсним свідоцтва № НОМЕР_1 та припинення дії свідоцтва № НОМЕР_2 суперечать вимогам пункту 2 статті 6 Закону. Посилання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на пропуск товариством строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки строк позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права, тобто від дня пред'явлення вимоги, якою в цьому випадку є день пред'явлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позову до товариства. Вказаним вище висновком судової експертизи встановлена нездатність позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» індивідуалізувати виробника товару при використанні його для маркування солодко вершкового масла з масовою часткою жиру від 72,5% до 79,9%, що виключає можливість введення споживачів в оману щодо особи виробника, оскільки позначенням «ІНФОРМАЦІЯ_1» через його загальновживаний характер не спроможне викликати асоціації тільки з одним конкретним виробником, а тому відсутні правові підставі для задоволення зустрічних позовних вимог.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2014 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення апеляційного суду щодо вирішення позовних вимог про визнання знака добре відомим в Україні та визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг, виходив з того, що суд дослідивши докази, які підтверджують обставини про наявність факторів, з яким закон пов'язує визнання знака добре відомим в Україні (частина друга статті 25 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг») дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Суд дав належну правову оцінку висновку експерта, у якому підтверджено заявлені позивачем обставини, з якими закон пов'язує наявність підстав для визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг. Разом з тим, ураховуючи норми Паризької конвенції, чинної для України з 25 грудня 1991 року та статті 25 вищезазначеного Закону, згідно з якою знак може бути визнаний добре відомим незалежно від реєстрації його в Україні, які є спеціальними для врегулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, щодо безпідставності заяви відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності з моменту публікації відомостей про видачу спірного свідоцтва.

У наданих для порівняння постановах Вищого господарського суду України:

- від 30 жовтня 2007 року суд касаційної інстанції погодився з висновками суді попередніх інстанцій про те, що з урахуванням експертних висновків у справі, ТОВ «Черкаський лікеро-горілчаний завод» для маркування своєї продукції використовує етикетку та кольєретку з позначенням «Советское шампанское», які є настілки схожими з комбінованим знаком для товарів і послуг «Советское Игристое», права на який належать ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» згідно зі свідоцтвом України № 7298, що їх можна сплутати та внаслідок використання ці позначення можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар чи надає послуги;

- від 14 липня 2010 року суд касаційної інстанції погодився з висновками попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову з огляду на те, що позначення «Карвалол» («Corvalolum») згідно із свідоцтвом № 7321 використовується протягом тривалого часу для одного товару - медичного препарату під назвою «корвалол», що випускається, станом на день прийняття оскаржуваного рішення, в Україні виключно ВАТ «Фармак». Тому таке позначення не могло стати видовим або родовим, оскільки було і залишається виключно назвою лікарського препарату. Поряд з корвалолом існують інші заспокійливі лікарські засоби, що виробляються в Україні та імпортуються на територію України, проте відсутні підстави для того, щоб сприймати їх в якості роду чи виду, щодо яких корвалол є родовим чи видовим поняттям. Отже слово «корвалол» вживається як назва конкретного лікарського засобу, а не узагальнююче поняття, що стосується невизначеної групи ліків певного виду чи роду. За таких обставин правові підстави для визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг «Корвалол» відсутні;

- від 27 травня 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що в порушення пункту 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року

№ 53/5 у дослідницькій частині висновку повторної експертизи не вказано причини розбіжностей з висновками первісної експертизи. В оскаржуваних судових рішеннях місцевий та апеляційний господарські суди протилежні за змістом висновки судових експертиз також не оцінили. Крім того, суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для відмови в позові у зв'язку із застосуванням строків позовної давності та відмовили в позові з підстав його не обґрунтованості, при цьому судами взагалі не досліджувалося питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові;

- від 23 лютого 2016 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, керувався тим, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або оспорюваний інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, про що заявлено іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Проте питання щодо наявності чи відсутності підстав вважати позовну давність у справі такою, що сплинула, судами попередніх інстанцій у повній мірі не досліджено, як і не досліджено питання щодо наявності чи відсутності поважних причин її пропущення (якщо останнє мало місце).

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року висловив правову позицію про те, що оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності. Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення місцевого суду, а не для вирішення апеляційним судом заяви сторони у справі про застосування позовної давності.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Фуд» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та рішення апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності; за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Фуд» про встановлення факту порушення прав та заборону вчиняти дії за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва

від 11 грудня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року та хвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук