Справа № 367/3300/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретарів Проценко Є.О., Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сарафан про захист прав споживача та усунення недоліків,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому після уточнень посилається на те, що 30 березня 2013 року між ним та ТОВ Сарафан було укладено Додаткову угоду № 18 до Договору № 3 від 10.07.2012 року Про спільну діяльність у будівництві ЖК Центральний. Згідно цієї угоди він виконав всі свої зобовязання перед відповідачем, сплативши всю суму за квартиру. 18.12.2014 року він отримав свідоцтво про право власності на квартиру № 47 за адресою м. Буча, вул. Нове Шосе, 8-б.

Позивач вказує, що згідно пункту 5.31 ДБН В.2.2-15-2005: з кожної кухні, санітарного вузла має проектуватися індивідуальний вертикальний витяжний канал з випуском повітря в атмосферу або в збірну вентиляційну шахту, в квартирі № 47 за адресою м. Буча, вул. Нове шосе, 8-б такого каналу в ванній кімнаті немає, це є грубим порушенням будівельних норм. Відсутність вентиляційного каналу робить неможливим нормальне провітрювання, що призводить до підвищеної вологості і , як наслідок, до появи у ванній кімнаті грибків і цвілі. Згідно пункту 2.38 ДБН В.2.2-15-2005 та пункту 6.1.11 ДБН В.2.2-17:2006 вхідні двері в підїзді мають бути шириною не менше 90 см. Існуючі двері мають ширину близько 58 см при відчиненні однієї стулки, цього недостатньо навіть для комфортного потрапляння у підїзд звичайної людини, не кажучи вже про людей, що пересуваються на інвалідній колясці та мам з дитячою коляскою, для яких це зовсім неможливо. Це створює небезпеку у разі необхідності екстреної евакуації, проведенні рятувальних робіт та створює проблеми при перенесенні великогабаритних речей.

Позивач вказує, що у звязку із цими порушеннями будівельних норм 24.03.2015 року керівник проектів ТОВ Сарафан ОСОБА_2 отримала від нього заяву з проханням усунути вищеназвані недоліки, відповідач ніяк не відреагував на заяву і тому 22.04.2015 року директор ТОВ Сарафан ОСОБА_3 та керівник проектів ТОВ Сарафан ОСОБА_2 отримала від позивача претензію з вимогою усунути вищеназвані порушення, однак порушення усунуті не були. Вищеназвані порушення норм ДБН порушують його права як мешканця та споживача, який отримав товар (будівельну послугу) невідповідної якості.

Вказує, що відповідно п.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; придатність квартири до експлуатації за призначенням регламентується у тому числі спеціалізованими нормативними документами Державними будівельними нормами (ДБН). Згідно п.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири. Зазначена норма однозначно вказує, що йому на праві власності мала належати не тільки безпосередньо квартира, а й відповідне технічне обладнання, у тому числі вентиляційна канальна система. За таких обставин його безпідставно позбавили частини його власності, унеможлививши володіння, користування та розпорядження нею. Зазначені невідповідності підлягають під кваліфікацію недоліків, які згідно ст.1 п. 12 ЗУ Про захист прав споживачів визначені як істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника та його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів. Згідно ст. 1 п. 17 зазначеного закону : послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Зазначеним матеріальним благом є квартира, яка мала бути передана за індивідуальним замовленням для задоволення особистих потреб. Він є споживачем як фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив зобовязати ТОВ Сарафан встановити індивідуальний вертикальний витяжний канал з випуском повітря в атмосферу з вентиляційним відводом до приміщення ванної кімнати квартири № 47 за адресою м. Буча, вул. Нове Шосе, 8-б; замінити встановлені вхідні двері на першому поверсі в першому підїзді будинку 8-б на двері згідно затвердженої документації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача ОСОБА_4 надала суду письмові заперечення проти позову, які підтримали в судовому засіданні представники відповідача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, просили у позові відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Сарафан та ОСОБА_1 30 березня 2013 року було укладено Додаткову угоду № 18 до Договору № 3 Про спільну діяльність у будівництві ЖК Центральний від 10.07.2012 року; відповідно до даної угоди площа квартири АДРЕСА_1 повинна бути 56,49 кв. м. Також у даній угоді зазначено, що в звязку з тим, що під час будівництва можуть мати місце незначні відхилення від запроектованої площі приміщень, остаточні розрахунки здійснюється сторонами відповідно до даних технічної інвентаризації приміщень, після завершення будівництва та отримання декларації про готовність обєкта до експлуатації сторона-2 зобовязується передати стороні-20 наступне: житлове (нежитлове) приміщення у власність; Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (на приміщення), Витяг з державного реєстру права на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічний паспорт приміщення, термін завершення будівництва та отримання Декларації про готовність обєкта до експлуатації до 30 вересня 2014 року.

Встановлено, що 09.12.2014 року ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 30710826, видане Реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області, відповідно до якого він є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,4 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м.

Встановлено, що 24.03.2015 року ОСОБА_1 направляв керівнику проектів ТОВ Сарафан ОСОБА_2 заяву, в якій, посилаючись на п. 5.31 ДБН В.2.2-15-2005 вказав, що в квартирі 47 будинку 8-б в ванні відсутній або закладений цеглою витяжний канал та просив терміново вирішити цю проблему; також просив терміново замінити двостулкові вхідні двері в перших та третіх підїздах будинків 8 та 8-б на одностулкові, шириною не менше 90 см згідно пункту 2.38 ДБН В.2.2-15-2005 та пункту 6.1.11 ДБН В.2.2-17:2006.

Крім того, 22.04.2015 року ОСОБА_1 направив директору ТОВ Сарафан ОСОБА_3 претензію, в якій зазначав, що 24.03.2015 року ОСОБА_2 отримала від нього заяву з проханням усунути недоліки в квартирі АДРЕСА_2: плями від затікань на стінах кімнат через які неможливо клеїти світлі шпалери; відсутність витяжного каналу, згідно пункту 5.31 ДБН В.2.2-15-2005 з кожної кухні, санітарного вузла має проектуватися індивідуальний вертикальний витяжний канал з випуском повітря в атмосферу або в збірну вентиляційну шахту; замінити вхідні двостулкові двері на одностулкові, шириною не менше 90 см згідно пункту 2.38 ДБН В.2.2-15-2005 та пункту 6.1.11 ДБН В.2.2-17:2006. Також зазначив, що за минулий місяць ніхто з ТОВ Сарафан йому не зателефонував та не намагався вирішити ці проблеми. Просив в 14-денний термін усунути вище перелічені недоліки.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, матеріалами справи.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, посилається на порушення відповідачем п. п. 12, 17 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів а також на те, що він, як споживач, отримав товар (будівельну послугу) невідповідної якості.

Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У відповідності до п. 12 ч.1 ст.1 Закону України Про захист прав споживачів істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак.

Пунктом 17 ч.1 ст. 1 даного закону визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У відповідності до п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

В судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Сарафан та ОСОБА_1 30 березня 2013 року було укладено Додаткову угоду № 18 до Договору № 3 Про спільну діяльність у будівництві ЖК Центральний від 10.07.2012 року.

Таким чином, між позивачем та відповідачем існують договірні відносини про спільну діяльність в будівництві житлового комплексу, вони є самостійними учасниками спільної діяльності, а тому позивач не є споживачем згідно Закону України Про захист прав споживачів. Позивач не замовляв роботи (послуги, товари), а взяв участь в будівництві шляхом внесення вкладу грошовими коштами у спільну діяльність і передав право відповідачу бути замовником будівництва від його імені відповідно до наданої нотаріально посвідченої довіреності від 01 квітня 2013 року. Відповідач є замовником будівництва, а не виконавцем будівництва, що вбачається із Договору № 3 Про спільну діяльність у будівництві ЖК Центральний від 10 липня 2012 року, укладеного між Спільним українсько-вєтнамським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю САКІМЕКС та Товариством з обмеженою відповідальністю Сарафан.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що оскільки позивач є учасником спільної діяльності в будівництві житлового будинку, він не замовляв роботи (послуги, товару), а приєднався до участі в будівництві житлового будинку, то відповідно не може бути споживачем згідно Закону України Про захист прав споживачів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 382 ЦК України, Законом України Про захист прав споживачів, ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сарафан про захист прав споживача та усунення недоліків залишити без задоволення.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 15.05.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7