Справа № 580/1130/16-ц
Номер провадження 2/580/458/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Лебединський районний суд

Сумської області

В складі: головуючого судді - Гури А. О.,

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.

з участю:позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3 про стягнення позики, відсотків, інфляційних втрат та судового збору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 8 лютого 2015 року він позичив ОСОБА_3 2600 доларів США із зобовязанням повернення коштів до 31 грудня 2015 року. За користування коштами відповідач зобовязався сплачувати щомісячно 2 відсотки від позиченої суми.

В обумовлений строк ОСОБА_3 кошти повернув лише частково, а саме, повернув позивачу 850 доларів США, але жодного разу не сплатив відсотки за користування коштами.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором позики становить 3294,71 доларів США, з яких: 1650 доларів США сума неповернутої позики; 859,09 доларів США інфляційні втрати; 85,03 доларів США три відсотки річних від простроченої суми позики; 700,59 доларів США відсотки від загальної суми боргу, повязаного з неповерненням частини позики.

Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 3294,71 доларів США, а також стягнути з нього судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник зменшили заявлені ними вимоги, відмовившись від стягнення інфляційних втрат в розмірі 859.09 американських доларів, на решті позовних вимог наполягають.

Відповідач в попередньому судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю та просив справу слухати в його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. 526, 527, 1049 ЦК України.

В судовому засіданні було встановлено, що 8 лютого 2015 року ОСОБА_1позичив ОСОБА_3 2600 доларів США, які останній зобовязався повернути в термін до 31 грудня 2015 року. Договір позики вони оформили у формі розписки (а.с. 5).

В обумовлений строк відповідач лише частково повернув кошти в сумі 850 доларів США.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором позики становить 3294,71 доларів США, з яких: 1650 доларів США сума неповернутої позики; 85,03 доларів США три відсотки річних від простроченої суми позики; 700,59 доларів США відсотки від загальної суми боргу, повязаного з неповерненням частини позики, виходячи з облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач порушує свої зобов'язання за договором та не повертає позику у встановлений строк, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення позики є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами, суд враховує наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання та за домовленістю між позивачем та відповідачем сума відсотків за користування коштами договором не була встановлена, позивачем проведені розрахунки, виходячи з облікової ставки Національного банку України, з якими погодився відповідач.

Крім того, на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних від простроченої суми, що становить 85.03 американських доларів та відповідає 2181.86 грн. по курсу Національного банку.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента, грошове зобов'язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України, має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з довідкою ТВБВ № 10018/065 філії Сумського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» від 25.10.2016 року №616 ( а.с. 58), офіційний курс Національного банку України на 19.10.2016 року за 100 доларів США становить 2566.3049 грн.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу в розмірі 2435.62 американських доларів, що відповідає 62498 грн. за офіційним курсом НБУ на день винесення судом рішення, з яких: 1650 американських доларів, що відповідає 42339грн. в національній валюті, основна сума боргу, 700.59 американських доларів, що відповідає 17977грн. в національній валюті, проценти від суми боргу за невиконання грошового зобовязання та 85.03. американських доларів, що відповідає 2181.86 грн. в національній валюті три відсотки річних від простроченої суми грошового зобовязання., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 624 грн. 98 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України та ст. 524, 526, 527, 533, 1046-1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, код платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, код платника податків НОМЕР_2, суму боргу в розмірі 2435.62 американських доларів, що в гривневому еквіваленті відповідає 62498грн.., а також судовий збір в розмірі 624.98 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гура А. О.