Провадження № 2/537/840/2016
Справа № 537/2888/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Хіневича В. І., при секретарі Гавриш А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В судове засідання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.
На підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.
Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 445,12 доларів США для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
Відповідно до п.2.1.3 кредитного договору, за зверненням позичальника банк надає йому кредит на сплату чергових щорічних страхових платежів згідно з договором страхування. Позичальник доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів Банк зобов'язався провадити у випадку непред'явлення Позичальником документів про перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів.
Відповідно до умов п.2.2 кредитного договору, Позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в договорі, сплатити банку відсотки за користування кредитом, винагороду та комісію, за умовами договору. погасити надані в кредит кошти, направлені на погашення чергового страхового платежу і сплатити відсотки за користування ними.
В п. 2.3.7. договору кредиту встановлено, що банк має право стягнути Кредит до настання дати повернення, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно.
За п. 2.3.8. кредитного договору, за рахунок коштів, які надаються Банку на погашення заборгованості Позичальника за цим договором, Банк має право в першу чергу відшкодувати свої витрати/збитки, які виникли у зв'язку зі сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав Банку по договорах застави/іпотеки, укладених з метою забезпечення зобов'язань Позичальника за цим договором. До таких послуг відносяться доставка застави на місце зберігання, зберігання застави, послуги, пов'язані з реалізацією застави, представництво інтересів банку в суді і перед третіми особами.
В п.3.2 договору згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,68% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом, розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п. 1.1 суми щомісячного платежу за кредитним договором.
За п.3.3 кредитного договору, кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку, далі пені, простроченої комісії по Кредиту, простроченої винагороди, прострочених відсотків, простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилась (в т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом, далі комісії, винагороди, відсотків, кредиту.
В п. 4.1 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником будь якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу.
Відповідно до п. 5.1 даний кредитний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.1.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.
Позичальник зобов'язався сплатити банку винагороду і комісію згідно п. 1.1 і п.п.6.2 даного кредитного договору.
Банк виконав свої зобов'язання за договором, щодо надання кредиту для придбання автомобіля. що підтверджено квитанціями № 27486963 від 28.12.2006 року № 27669312 від 29.12.2006 року, 29.12.2006 року, №27725186 від 29.12.2006 року.
29.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», (надалі - Заставодавець) та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна № PLRMAN02004297 з метою забезпечення зобов'язань останнього за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. За умовами договору ОСОБА_1 передав банку у заставу рухоме майно - автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_4, що належав йому на праві власності, для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором кредиту. В силу чого банк набув право в разі невиконання ОСОБА_1 зобов'язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до п. 15.9 договору застави, у разі звернення стягнення на предмет застави заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.
29.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 (надалі - Поручитель) укладено договір поруки № PLRMAN02004297/1 з метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. За умовами договору поруки ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед банком за невиконання зобов'язань ОСОБА_1 як солідарні боржники.
В п.9, п.11, п.12 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання поручителем зобов'язань боржника за кредитним договором на протязі 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 0,15% відсотків за день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим договором. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлялась про необхідність виконати свої зобов'язання за договором поруки, укладеного для забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 по кредитному договору, шляхом направлення 22.05.2014 року відповідної вимоги.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до ст.. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.
В ст.. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Відповідач ОСОБА_1. належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, щомісячних платежів не здійснював, чим порушив права позивача. Також і відповідач ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань перед Банком за договором поруки, укладеного з метою забезпечення зобов'язань за договором кредиту.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2012 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. Звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави, а саме автомобіль автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року в розмірі 135693,42 грн.
Ухвалою Індустіального районного суду м. Дніпропетровськ від 03.10.2012 року дано роз'яснення судового рішення від 23.07.2012 року щодо порядку його виконання, а саме наявності права ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагати передачу в заклад Банку шляхом вилучення у ОСОБА_1 належний йому на праві власності автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 з правом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також права вимагати надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Аналізуючи зміст позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та зміст судових рішень, враховуючи вимоги ст.10, ст.11 ЦПК України щодо меж судового розгляду, суд вважає, що судовими рішеннями лише було звернуто стягнення на предмети застави -автомобіль, який належав ОСОБА_1, з метою погашення заборгованості за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року.
Відповідно до акту опису й продажу майна від 17.09.2013 року виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.09.2010 року в присутності понятих проведено опис і арешт майна ОСОБА_1, а саме автомобіль Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1. Майно передано на зберігання ОСОБА_3
Отже, погашення частини кредиту відбулося за рахунок примусової реалізації предмета застави, а саме автомобіля Great Wall, модель Hover, рік випуску 2006, тип легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, 28.11.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості від 05.06.2014 року.
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпечного заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
В ст. 589, ст. 590 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв8язку із пред'явленням вимоги. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Відповідно до ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої ст. 112 цього Кодексу.
Таким чином, позивач має право звернутися до суду з позовом та просити суд стягнути солідарно з боржника ОСОБА_1 та з поручителя ОСОБА_2 власне заборгованість за договором кредиту, яка не погашена в наслідок реалізації предмета застави.
Відповідно до договору поруки № PLRMAN02004297/1 від 29.12.2006 року ОСОБА_2 відповідає в солідарному порядку за зобов'язаннями ОСОБА_1 за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року. Строк дії договору поруки - 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, тобто до 28.12.2018 року.
Разом з тим відповідачі подали клопотання, в якому просили застосовувати позовну давність стосовно стягнення за договором кредиту № PLRMAN02004297 від 29.12.2006 року основної суми боргу, відсотків за його користуванням та неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання.
Так відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
В ст. 257 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю 3 роки.
Разом з тим в ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність, а саме позовну давність в 1 рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК).
Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
При цьому, з липня 2012 року на момент звернення до суду 05.06.2014 року частково сплинув спеціальний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені.
Тому суд вважає за необхідно солідарно стягнути з відповідачів на користь банку пеню в розмірі 2300,14 доларів США, із застосуванням спеціального строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України.
В п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року дано роз'яснення, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
При цьому, за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Також в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 віл 18.12.2009 року дано роз'яснення, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").
З огляду на наведене, позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір з кожного із відповідачів по 1486,40 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612,629, 1054, 1048 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Судя: В. І. Хіневич