Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 15 травня 2012 року він надав у борг ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 160 000 грн, які остання зобов'язалась повернути до 22 червня 2012 року. На підтвердження факту укладення договору позики між сторонами ОСОБА_5 була написана розписка, яка власноручно підписана відповідачем. На неодноразові звернення позивача, відповідач у визначений договором строк борг не повернула.

Ураховуючи наведене, просив стягнути з ОСОБА_5 борг за договором позики в сумі 164 550,13 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

18 листопада 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 206 407,99 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що 15 травня 2012 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів у сумі 160 000 грн, на підтвердження якого позичальник ОСОБА_5 видала розписку, яка посвідчує факт передачі їй позикодавцем визначеної грошової суми.

Оскільки грошове зобов'язання за договором позики відповідачем не виконано в обумовлені договором строки, суд прийшов до правильного правового висновку про стягнення на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції.

Суд дав оцінку наданим сторонами доказам, в том числі висновку судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_5 в борговій розписці від 15 травня 2012 року виконано

ОСОБА_5 Підстави для проведення повторної експертизи відсутні.

Рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 625, 1049, 1050 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не впливають.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

Ю.Г.Іваненко