20.10.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/574/16-ц провадження №2/533/195/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Науменко Н.Д.,

за участю

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Кумаки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства (ПОСП) «Відродження» про розірвання договору оренди землі, стягнення недоплаченої орендної плати, пені, інфляційних нарахувань, відсотків та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2016 року до суду надійшов позов, в якому ОСОБА_3 прохає розірвати договір оренди земельної ділянки від 23.10,2006 року, зареєстрований у відділі Держкомагенства у Козельщинському районі Полтавської області за №08 від 23.05.2008 року та стягнути недоплачену орендну плату, нараховані на суму боргу інфляційні втрати, пеню та 3% річних та витребувати земельну ділянку з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства (ПОСП) «Відродження.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Позивач є власником земельної ділянки у розмірі 5,36га, сільського подарського призначення, розташованої на землях Оленівсьої сільської ради. 23.10.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки без номера, який зареєстрований у відділі Держкомагенства у Козельщинському районі Полтавської області 23.05.2008 року за №08. Договір укладено строком на 10 років, орендна плата передбачена в розмірі 1,5% на рік, виходячи із нормативно грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня 2016 року.

23 вересня 2008 року сторонами укладена додаткова угода, якою змінено умови договору оренди земельної ділянки. Дія договору продовжена на термін 10 років, починаючи з дня державної реєстрації, і діє до 31 грудня 2017 року. В пункті 4.2. угоди обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації, в пункті 4.3.- орендна плата вноситься до 31 грудня щорічно (рівними частинами до 31 серпня та до 31 грудня).

Орендар порушив умови договору, систематично недоплачував орендну плату через, що утворилась заборгованість по орендній платі в сумі 7850,32грн, нараховані 2526,20грн інфляційних втрат, 2754,6грн пені за порушення умов договору та 241,37грн-3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, а разом 13372,49грн, на стягнені яких наполягає позивач.

Вимога позивача про повернення земельної ділянки залишена без розгляду за його заявою ухвалою суду від 19 липня 2016 року.

Позивач в судове засідання направила заяву, в якій позовні вимоги підтримувала та прохала їх задовольнити, а справу розглянути без її участі, надавши повноваження представникам представляти її інтереси в суді.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позивні вимоги підтримували посилаючись на наведені в позові підстави, також зазначили, що відповідачем було порушено право власника на отримання доходів від землі, що перебуває у її власності та йому належить за законом право на отримання доходу, не запропоновано внести зміни до договору про утримання податку із сум нарахованої орендної плати, що порушило право на очікування певного результату, орендна плата протягом 2012-2013 року виплачувалась одноразово, а не двічі, як передбачено договором, ігноровано застосування коефіцієнту 1.756, встановленого постановою КМ України № 1185 від 31.10.2011 року , що вважали підставою для розірвання договору, прохали не застосовувати до правовідносин строк позовної давності, посилаючись на виявлення порушення позивачем у 2015 році.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позову не визнали та показали, що щорічно ПОСП «Відродження» дотримувалось умов договору оренди земельної ділянки та вимог закону, орендну плату нараховувало, виходячи із нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка розраховувалась відділом Держгеокадастру в Козельщинському районі у розмірі 5% із застосуванням коефіцієнту «1.756», який не є обов»язковим для земель, що перебувають у приватній власності, а тому щорічно мала місце переплата орендної плати. Представники прохали застосувати строк позовної давності до вимог, що стосуються заявлених претензій за оплату у 2011-2012 роках, посилаючись на відсутність поважної причини пропуску цього строку. Також не погоджувались з думкою представників позивача про неправомірність утримання з нарахованої орендної плати податку, зазначили, що за Податковим кодексом підприємство визнано податковим агентом і зобов»язане утримувати податок з усіх нарахованих ним сум до бюджету.

Представник залученої до участі в якості третьої особи без самостійних вимог відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі ОСОБА_6 показала суду, що щорічно у першому місяці року органами Держгеокадастру проводиться переоцінка нормативно грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням індексу інфляції, яка доводиться до власників і земле користувачів, підтвердила вартість земельного паю по Оленівській сільській раді з урахування індексації у 2011 році - 57296грн, 2012-2014 роках -100611,8грн, у 2015 році - 125670,40грн, надала суду для огляду оригінали договору оренди земельної ділянки, додаткової угоди та документи, на підставі яких видався Державний акт позивачу.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач є власником земельної ділянки розміром 5,36 га, розташованої на території Оленівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ЯГ №674919, виданого 13.04.2007 року Козельщинською районною державною адміністрацією Полтавської області (а.с.10).

23.10.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Козельщинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України за №08 від 13.05.2008 року (а.с.7).

Згідно пунктів 1, 2, 4 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,36 га, нормативною оцінкою 45675.65грн, на термін 10 років.

Згідно п.4.1 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральні та відробітковій формах в розмірі 1,5% в рік до 1 квітня наступного року у розмірі 1.5% від вартості земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції.

23.09.2008 року договір змінено додатковою угодою, яка зареєстровано 12.05.2009 року у Козельщинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України за №35 (надалі додаткова угода).

За умовами Додаткової угоди викладено в новій редакції п.п.3.1. Договору та зазначено, що «Договір укладається на термін 10 років, починаючи з дати державної реєстрації цієї угоди і діє до 31 грудня 2017 року.

В той же час, суд вважає, що при укладанні додаткової угоди волевиявлення сторін було направлено саме на продовження терміну дії договору.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06.03.2013 року по справі №6-5цс13 державна реєстрації договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки незалежно від дати проведення такої реєстрації.

Згідно п.11.3 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом;

- добровільної відмови орендаря від оренди земельної ділянки за умови письмового порядження орендодавця не пізніше ніж за три місяці.

Статтею 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) встановлено наступне (в редакції Указу Президента N 830/2002 від 13.09.2002; із змінами, внесеними згідно з Указом Президента N 725/2008 від 19.08.2008 року): «Визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Таким чином, вказаний нормативний акт не встановлює законодавчого рівня розміру орендної плати поза договірних стосунків.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України

Частиною 2 ст.409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Статтею 15 Закону України Про оренду землі визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

У відповідності до ст.ст. 21-23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Крім того, в будь-якому випадку, як зазначено вище, буд-який перегляд умов договору, в тому числі, розміру орендної плати можливий лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Таким чином, в даному випадку позивачем не обґрунтовано та не доведено наявності порушень відповідачем умов договору в цій частині.

Щодо не здійснення відповідачем збільшення розміру орендної плати на індекс інфляції.

З системного аналізу пункт 4 Договору та Додаткової угоди вбачається, що сторони встановили розмір орендної плати у певному відсотковому відношенні до нормативної грошової оцінки землі, яка станом на дату укладення Договору складала 45676грн.

Залучений до участі представник третьої особи ОСОБА_6 надала суду інформацію про порядок визначення та розмір нормативно- грошової оцінки спірної земельної ділянки станом на 2011рік, яка складає 57296грн, 2012-2014 роки-100611,8грн. Так, станом на 2015 рік нормативна грошова оцінка становила 125670,40грн (з врахуванням коефіцієнтів індексації, а з 2012 року і коефіцієнту 1.756).

Під час дії договору відповідачем сплачено (а.с. 11, 27, 123) грошовими коштами позивачу орендну плату в наступних розмірах (без врахування утриманого податку на доходи):

2011 рік 2435грн;

2012 рік 4276грн;

2013 рік 4276грн;

2014 рік 4276грн;

2015 рік 5247грн.

Здійснення вказаних виплат підтверджено розрахунком наданим позивачем на підставі облікових даних центральної бази державного реєстру фізичних осіб ДПА України (а.с.11-30, 48) та їх отримання ним не заперечується.

Згідно з пунктом 4.1, 4.2 додаткової угоди до договору оренди обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Аналогічне положення містить ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого Постановою КМУ №783 від 12.05.2000 року (до скасування постановою КМУ №56 від 31.01.2011 року) грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт, що визначається за формулою: Кі = [I - 10]: 100, де I - середньорічний індекс інфляції року, за результатами якого проводиться індексація. В свою чергу, після набуття чинності Податковим кодексом України це питання врегульовано п.289.2 ст.289 ПК України, де у розрахунку коефіцієнта індексації приймає участь індекс споживчих цін за попередній період.

Таким чином, вбачається, що відповідачем орендна плата за 2011-2015 роки нараховувалась від грошової оцінки земельної ділянки, до якої вже включено індекс споживчих цін (індекс інфляції), а з 2012 року індекс 1.756, а тому суд неприймає до уваги твердження представників позивача про необхідність подвійного нарахування індексації та індексу інфляції. Також суд вважає хибним твердження представників позивача про безпідставне утримання з нарахованої орендної плати податку з доходів фізичних осіб та військового збору, так як їх утримання прямо випливає з ст.ст.162-164, 170 Податкового кодексу України, які ст.6 ЦК України визнаються обов»язковими для виконання договірними сторонами.

Проаналізувавши надані сторонами і представником третьої особи докази, суд приходить до висновку, що виплата орендної плати в підвищеному розмірі в 2012-2013 роках орендодавцям ПОСП «Відродження» є не переплатою орендної плати, а добровільним збільшенням орендарем її розміру в звязку з збільшенням нормативно-грошової оцінки землі з застосуванням коефіцієнту 1,756, передбаченого Постановою КМ України № 1185 від 31.10.2011 року, з чим орендодавець погодився та прийняв орендну плату у збільшеному розмірі без внесення змін до договору оренди землі.

Суд вважає, що орендна плата у 2011 році нараховувалась відповідачем відповідно до умов договору без застосування коефіцієнту 1,756, що вважає таким, що відповідає умовам договору і вимогам закону.

Твердження представника позивача ОСОБА_1 про незаконність володіння спірною земельною ділянкою та використання доходів з неї без погодження з власником земельної ділянки як підставою для розірвання договору судом не приймаються до уваги так як є надуманим і спростовуються укладеним між сторонами договором, відповідно до якого власник передав відповідачу право користування земельною ділянкою на умовах виплати орендної плати. Враховуючи, що у 2012 році відповідач виплатив орендну плату у 2 та 3 кварталах, у 2013-2014 роках - у 3 кварталі річною сумою, що не порушує строків виплати орендної плати, а у 2015 році у 3,4 кварталах як передбачено договором, суд не вбачає в діях відповідача порушень умов договору. Також зазначає, що додаткові підстави для розірвання договору оренди, зазначені представниками позивача при закінченні розгляду справи, виходять за межі заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору в частині систематичної недоплати орендної плати, а тому не знаходить підтверджння жодна підстава для розірвання договору, стягнення недоплачених сум орендної плати та нарахованих пені, інфляційних втрат, та других нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України.

Розглядаючи вимоги позивача по суті і не знаходячи підстав для їх задоволення, суд вважає, що у позові необхідно відмовити за його безпідставністю, а не за пропуском строку позовної давності.

На підставі ст.ст. 15, 21-23 ЗУ "Про оренду землі", ст.409 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 15, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Відродження» про розірвання договору оренди землі, стягнення недоплаченої орендної плати, інфляційних втрат, пені та 3% річних, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Д. Науменко