АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9967/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Е.А., ОСОБА_5 про визнання недійсними договору позики, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які вчинені під впливом тяжкої обставини,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Е.А., ОСОБА_5 про визнання недійсними договору позики, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які вчинені під впливом тяжкої обставини - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які вчинені під впливом тяжкої обставини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.11.2011 року між сторонами були укладені договори, які є предметом спору у даній справі.

За умовами договору позики позичальник (позивач) отримала від позикодавця (відповідача) у позику грошову суму в розмірі 302 500, 00 грн., що становило еквівалент в розмірі 37 531 доларів США, зі строком повернення не пізніше 25 лютого 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, відповідно до договору іпотеки, позивач, як іпотекодавець передала відповідачці, як іпотеко держателю, в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1

Одночасно з укладенням іпотечного договору між позивачем та відповідачем було вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., за реєстровим №3966.

Основний договір - договір позики, а договори іпотеки та договір про задоволення вимог іпотеко держателя - похідні від нього.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Іпотека має похідний від основного зобов'язання характер і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Порядок переходу права власності на предмет іпотеки врегульовано у Договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Зазначені вище договори були укладені під впливом тяжкої обставини у позивача.

Позивач звернулась до відповідача з проханням позичити їй кошти, необхідні для лікування тяжко хворого батька - третьої особи у справі ОСОБА_5

Даний факт підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 345/2), випискою з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 2108/2) від 22.06.2012 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 3957/2) від 24.10.2012 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2918/1, випискою з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 345/2).

У пошуках необхідної суми позивач вимушена була звернутися до відповідача - ОСОБА_3 з проханням допомогти їй фінансово, а остання погодилася дати необхідну на лікування суму грошей (позичити), при цьому, попросила оформити все документально.

Оскільки іншої можливості знайти зазначену суму коштів позивач не мала, а лікування було вкрай терміновим, позивач погодилася на всі умови відповідача, уклавши зазначені договори.

Умови цих договорів є кабальними для позивача, тобто, вкрай невигідними.

Так, договором позики, (п. 4) передбачені надвисокі санкції за прострочення виконання зобов'язання, Договір іпотеки укладений з метою заволодіти квартирою сім'ї позивачки у разі неповернення позичених коштів, а підставою реєстрації за відповідачем права власності став договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., зареєстрований у реєстрі за №3966.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим №3963; договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим № 3965; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., за реєстровим №3966.

За умовами договору позики позичальник (позивач) отримала від позикодавця (відповідача) у позику грошову суму в розмірі 302 500, 00 грн., що становило еквівалент в розмірі 37 531 доларів США, зі строком повернення не пізніше 25 лютого 2012 року.

Відповідно до умов договору іпотеки, позивач, як іпотекодавець передала відповідачці, як іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

Одночасно з укладенням іпотечного договору між позивачем та відповідачем було вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., за реєстровим №3966 .

На підтвердження факту хвороби батька позивачки і його лікування до матеріалів справи надано наступні письмові докази: виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2918/1 про лікування в плановому порядку з 29.09.2011року по 06.10.2011року; виписка з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 345/2) про лікування з 24.01.2013 року по 05.02.2013 року ОСОБА_5 в плановому порядку; виписка з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 3957/2) від 24.10.2012 року про лікування в плановому порядку з 11.10.2012 року по 17.10.2012 року; виписка з медичної карти стаціонарного хворого (історія хвороби № 2108/2) від 22.06.2012 року про лікування ОСОБА_5 з 28.05.2012 року по 19.06.2012 року.

Судом встановлено, що належних та допустимих доказів того, що напередодні і на момент укладення оспорюваних договорів - 25.11.2011 року позивач - ОСОБА_6 мала тяжкий майновий чи психічний стан, що вона мала нагальну потребу у грошовій сумі, позиченій у відповідача, в певний і конкретний строк і у конкретно визначеній сумі, що отримані у позику грошові кошти витратила на лікування батька, матеріали справи не містять, як і відсутні докази того, що фактично мали місце такі витрати на лікування, дані про їх період та розмір.

Доводи про наявність у договорі позики вкрай невигідних для позивача умов, зокрема, пункту 4, суд вірно оцінив критично, оскільки відсутні будь-які докази нарахування штрафних санкцій, вимог про їх виплату з боку відповідача, факт їх сплати позивачем, звернень з її боку до відповідача з пропозицією про зміну умов договору, розірвання договору тощо.

Суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві обставини, також спростовуються поясненням в суді третьої особи ОСОБА_5 і допитаних свідків, оскільки ОСОБА_5 пояснив про те, що його донька була студенткою і слухалася його, тому, коли він сказав їй підписати у нотаріуса договори, остання їх підписала, а всі фактичні правовідносини з відповідачем виникли саме у нього.

Виходячи із встановленого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини свідчать про наявність інших підстав для оспорювання договорів, ніж ті, що викладені у позовній заяві і не підтверджуються доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України у судовому засіданні при розгляді даної справи в межах заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем не доведено доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України порушення його прав укладенням оспорюваних договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач скористалась тяжкими обставинами в сім»ї позивачки з метою заволодіти її квартирою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане не підтверджується належними та допустимими доказами.

Крім цього, доводи апеляційної скарги про те, що позивач шукала кошти на лікування батька самостійно та ОСОБА_5 не знав про намір позивачки позичити кошти у відповідача спростовуються показами ОСОБА_5 в суді, який пояснив, що відповідачка є його знайомою, він вів з нею всі перемовини по договору позики, доньку викликав до нотаріуса лише підписати договір. Тобто, фактичні правовідносини за договорами виникли саме між третьою особою та відповідачем.

Тому висновок суду про недоведеність позову в межах заявлених позовних вимог є вірним.

Крім цього, посилання на вчинення правочину під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах не доведено в суді доказами, оскільки наявність в матеріалах справи медичної картки стаціонарного хворого та виписки із медичної карки не підтверджують, що отримані у позику кошти були витрачені на лікування ОСОБА_5 в певний період та взагалі, що такі витрати були понесені та в них була нагальна потреба.

В апеляційному суді представник позивача пояснив, що позивач та її батько не пам'ятають в якій клініці в Ізраїлі лікувався ОСОБА_5, доказів лікування та оплати лікування також не мають, а при укладенні договору позики позивач навіть умов договору не читала.

Таким чином, висновки суду щодо відмови в задоволенні позову є вірними.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді