Справа № 450/2175/16-ц Провадження № 2/450/1524/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Зварич С.В.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з цивільним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, в якому просить зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова забезпечити його житлом для постійного проживання шляхом внесення до виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області клопотання зі всіма необхідними документами про виключення квартири за адресою АДРЕСА_1 , з числа службових.

Свої вимоги мотивує тим, що як полковник запасу з 09.09.1993 року перебуває на квартирному обліку при житловій комісії військової частини НОМЕР_1 . 02.04.2008 року йому та членам його сім`ї, дружині ОСОБА_4 , сину ОСОБА_5 , сину ОСОБА_6 видано ордер на службове жиле приміщення, квартиру, яка складається з трьох кімнат, розташовану за адресою АДРЕСА_1 . На теперішній час позивач та члени його сім`ї проживають в наданій, зазначеній вище службовій квартирі, що складається з трьох кімнат.

Згідно Довідки КЕВ м. Вінниця вих. №51 від 09.08.2011 року, полковник ОСОБА_3 за час проходження служби в Вінницькому гарнізоні у в/ч НОМЕР_2 в період з 03.03.2009 року по 09.08.2011 року житловою площею із фонду Міністерства оборони України не забезпечувався. Із Витягу з протоколу №22 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2014 року випливає, що розглянувши інформацію заступника голови житлової комісії щодо розгляду заяви полковника ОСОБА_3 про зміну статусу службової квартири, що складається з трьох кімнат, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим зняттям з квартирного обліку як військовослужбовця звільненого в запас та забезпеченого житловим приміщенням для постійного проживання, що перебуває на квартирному обліку при житловій комісії військової частини НОМЕР_1 , вирішено клопотати перед начальником КЕВ м. Львова та головою житлової комісії Львівського гарнізону щодо внесення полковника запасу ОСОБА_3 в списки осіб, яким пропонується виключення житлового приміщення, яке вони займають, з числа службового, з подальшим зняттям з квартирного обліку. 20.11.2014 року позивач звернувся до КЕВ м. Львова і заявою в якій просив розглянути питання про зняття статусу службової з цієї квартири. У зв`язку з відсутністю відповіді 18.02.2016 року позивачем подана повторна заява з проханням повідомити прийняте рішення. Листом вих. №1116 від 29.02.2016 року відповідач повідомив, що рішенням Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України (протокол №27 від 22.01.2016 року) виключення квартири АДРЕСА_2 з числа службових не погоджено через звільнення позивача з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. Враховуючи дані обставини відповідач зазначив, що в нього відсутні правові підстави щодо задоволення заяви позивача про зміну статусу службової квартири.

Позивач вважає відмову КЕВ м. Львова неправомірною та такою, що порушує його конституційне право на забезпечення житлом, оскільки на даний час житловим приміщенням для постійного проживання він не забезпечений, житлом на праві власності не володіє. За час проходження військової служби за місцем постійного проживання в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області житловим приміщенням за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, питання виплати йому грошової компенсації не розглядалось. Таким чином позивач бажає реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного користування за рахунок Міністерства оборони України шляхом виключення спірної квартири з числа службових.

На підставі наведеного позов просить задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_1 в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали просили такі задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки вважає такі безпідставними з тих причин, що законодавством не передбачено забезпечення житлом для постійного проживання осіб, які звільнені з військової служби.

Заслухавши думку позивача та представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, до суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Із Списку військовослужбовців, яким пропонується виключення житловий приміщень із числа службових, які вони займають, із зняттям із квартирного обліку затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та ТВО Голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 з 09.09.1993 року перебуває на квартирному обліку при житловій комісії військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч.2 ст.47 Конституції України, громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

02.04.2008 року ОСОБА_3 та членам його сім`ї, дружині ОСОБА_4 , сину ОСОБА_5 , сину ОСОБА_6 видано Ордер № 28 на службове жиле приміщення, а саме на квартиру, яка складається з трьох кімнат, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.п. 3-4, 7 ч.1 ст.12 ЗУ ««Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця вих. №51 від 09.08.2011 року, полковник ОСОБА_3 за час проходження служби в Вінницькому гарнізоні у в/ч НОМЕР_2 в період з 03.03.2009 року по 09.08.2011 року житловою площею із фонду Міністерства оборони України не забезпечувався.

Відповідно до п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до положень ст.9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або у будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно ст.125 ЖК УРСР, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено з займаної службової квартири.

Згідно п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщені і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, жилі приміщення виключаються з числа службових, якщо відпала потреба у такому його використанні.

20.11.2014 року позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова і заявою в якій просив розглянути питання про зняття статусу службової з квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Із Витягу з протоколу №22 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2014 року, вбачається, що заслухавши інформацію заступника голови житлової комісії щодо розгляду заяви полковника ОСОБА_3 про зміну статусу службової квартири, що складається з трьох кімнат, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з подальшим зняттям з квартирного обліку як військовослужбовця звільненого в запас та забезпеченого житловим приміщенням для постійного проживання, що перебуває на квартирному обліку при житловій комісії військової частини НОМЕР_1 , вирішено клопотати перед начальником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова та головою житлової комісії Львівського гарнізону щодо внесення полковника запасу ОСОБА_3 в списки осіб, яким пропонується виключення житлового приміщення, яке він займає з членами своєї сім`ї з числа службового та подальшим зняттям з квартирного обліку.

Згідно Протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України №27 від 22.01.2016 року ОСОБА_3 не погоджено виключення житла, що надане йому для постійного проживання та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що останній звільнений з військової служби за закінченням строку контракту.

22.02.2016 року Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова за вх. №1205 отримано заяву позивача щодо отримання інформації про причини ненадання компенсації за отримання житлового приміщення, надання якої проводилось в кінці 2015 року та надати витяг з відповідного протоколу.

Листом вих. №1116 від 29.02.2016 року відповідач повідомив позивача, що рішенням Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України (протокол №27 від 22.01.2016 року) виключення квартири АДРЕСА_2 з числа службових не погоджено, через звільнення позивача з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту, що є причиною відсутності правових підстав для задоволення заяви про зміну статусу вказаної вище службової квартири.

За зазначених обставин суд прийшов до переконання, що позивач має право на забезпечення житлом для постійного проживання, проте вимоги зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова забезпечити його житлом для постійного проживання шляхом внесення до виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області клопотання зі всіма необхідними документами про виключення квартири за адресою АДРЕСА_1 , з числа службових, не є підставними, а тому підлягають відмові виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відтак, втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень про зобов`язання вчинити дії.

Крім того, ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Беручи до уваги наведене вище суд прийшов до переконання про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого цивільного права, оскільки суд не вправі брати на себе виключні повноваження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, які на думку суду є протиправними, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 16, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 13, 15, 16 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяВ. Є. Мусієвський