Провадження № 2/761/2943/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у місті Києві у особі Шевченківського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

У червні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначив, що позивачі є власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 18.08.1995 р.; договору дарування від 07.08.1998 р.; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.1997 р.

Позивачі мешкають в Російській федерації і всі їх зобов'язання по утриманню власності виконує за довіреністю ОСОБА_5.

На момент набуття Позивачами права власності на спірну квартиру був зареєстрований їх родич - ОСОБА_3, який у цій квартирі при оформленні права власності позивачами та після цього не проживав та не виявляв намірів, оскільки мешкав із своєю родиною. У квартирі відсутні речі ОСОБА_3 та предмети його побуту.

Вони не спілкувалися із ОСОБА_3 майже 20 років і не мають про нього будь яких відомостей.

На даний час вони у зв'язку із вирішенням питання щодо продажу квартири в м. Києві, не мають можливості розпорядитися власністю на власний розсуд, оскільки відповідач ОСОБА_3 не знявся з реєстраційного обліку, чим перешкоджає Позивачам в здійсненні своїх прав власників.

Про те, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірному житловому приміщенні більше трьох років без поважної причини можуть підтвердити свідки та письмові докази по справі. Враховуючи наведені обставини, позивачі просили: - 1. Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1; - 2. Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди власникам житла ОСОБА_1 ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1; - 3. Викликати в судове засідання і допитати в якості свідків осіб, згідно списку, наданого суду.

В уточненій позовній заяві (а.с. 21) на ухвалу суду про залишення без руху, позивачі уточнили позовні вимоги та просили суд; - 1. Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1: - 2. Викликати в судове засідання і допитати в якості свідків осіб, згідно списку, наданого суду.

В судове засіадння з"явилась представник позивача, позов підтримала та просила його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з Відповідачем не знайомий. З 2005 року приглядав за квартирою АДРЕСА_1, там ніхто не проживає. В квартирі буває декілька разів на тиждень, ніяких чужих осіб не має, також йому відомо, що більше 20 років позивачі не бачили Відповідача.

Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, судова повістка була направлена за останнім відомим місцем постійного проживання, будь яких заяв щодо участі у справі не надійшло.

Третя особа Головне управління Державної міграційної служби у місті Києві у особі Шевченківського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві в судове засідання свого представника не направило, будь яких заяв щодо участі у справі не надійшло.

Суд, вислухавши пояснення представників позивачів, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідка, приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 07.08.1998 р. подарував свою частку квартири АДРЕСА_1 сестрі - ОСОБА_1. Таким чином, єдиними власниками спірної квартири є позивачі.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом на право власності, договором дарування, свідоцтвом на право власності за заповітом та формою №3 про склад зареєстрованих осіб.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 більше 10 років в спірному житловому приміщенні без поважних причин не мешкає. Це підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_6 та актом ЖЕКу.

Крім того, відповідно до довідки управителя з питань житлово-комунального господарства КП «Мікрорайон Сирець» № 83 від 17.05.16р. ОСОБА_3 з письмовою заявою про тимчасове не проживання в АДРЕСА_1 до служби управителя «Мікрорайону Сирець» не звертався.

Крім того, згідно відповіді головного лікаря поліклінічного відділення Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 медичними послугами лікарів цієї медичної установи не користується.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, квартиру користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Судом встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою щонайменше десять років.

Оскільки квартира належить позивачу та його сім"ї, він, власник квартири відповідно до положень ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України має право володіння користування та розпорядження власністю.

Тривале не проживання відповідача без поважних причин у спірній квартирі відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України є підставою до зняття його з реєстраційного обліку у зв'язку з втратою права користування жилим приміщенням. Зазначені обставини підтверджені зібраними судом доказами, яким дана оцінка у їх сукупності.

Таким чином суд вважає, встановленим той факт, що відповідач вибув із спірної квартири у 2006 році і з тих пір не пред'являв будь-яких претензій щодо спірної квартири, не приймав участі у оплаті комунальних платежів, не цікавився спірним жилим приміщенням.

Тому відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України суд дійшов висновку про те, що відповідач у зв'язку з його відсутністю у спірній квартирі понад встановлені строки з причин продажу квартири, втратив право користування спірним жилим приміщенням, у зв'язку з чим він втратив право користування квартирою і підлягає зняттю з реєстрації.

На підставі: ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405, ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, та керуючись: ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у місті Києві у особі Шевченківського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн., 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.