Справа № 297/1674/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Кожух О.А.,

суддів Кеміня М.П., Готри Т.Ю.,

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, указуючи на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку в смт. Батьово, вул. Меньгарта Шімона (Макаренка), буд. 49, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2007.

Співвласником іншої 1/2 частини будинку є його брат ОСОБА_2, який заперечує проти поділу вказаного будинку в натурі.

Посилаючись на дані обставини та висновки судової будівельно-технічної експертизи, уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просив: - поділити в натурі спірний житловий будинок; - виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частки житлового будинку згідно варіанту №1 висновку експертизи: підвал «ІV» площею 16,19 кв.м., прохідну «1-1» площею 21,00 кв.м., кімнату «1-3» площею 8,80 кв.м.,комору «1-4» площею 2,30 кв.м., кухню «1-5» площею 9,60 кв.м., ванну «1-6» площею 5,30 кв.м., кімнату «1-7» площею 14,80 кв.м., кімнату «1-8» площею 20,30 кв.м., що загалом становить 115,95 кв.м.; - виділити відповідачу в натурі 1/2 частки житлового будинку згідно варіанту №1 висновку експертизи: підвал «ІІІ» площею 10,60 кв.м., прохідну «1-9» площею 11,60 кв.м., сходову клітку «1-10» площею 16,40 кв.м., кімнату «1-11» площею 11,60 кв.м.,комору «1-12» площею 2,40 кв.м., кухню «1-13» площею 9,80 кв.м., вбиральня «1-14» площею 1,40 кв.м., ванну «1-15» площею 5,20 кв.м., кімнату «1-16» площею 15,30 кв.м., кімнату «1-17» площею 19,60 кв.м., що загалом становить 120,55 кв.м. Залишити у спільному користуванні сторін підвал під літерою «І» площею 5,75 кв.м., підвал під літерою «ІІ» площею 5,70 кв.м., сходову клітку під літерою «1-2» площею 5,5 кв.м., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Берегівського районного суду від 13 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, у звязку з чим просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, і в судовому засіданні присутні їх представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та судового експерта ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (попущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявності порушених, невизнаних чи оспорених його прав та законних інтересів відповідачем ОСОБА_2.

Проте таких висновків суд дійшов з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, та з неправильним застосування норм норм матеріального та процесуального права.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку в смт. Батьово, вул. Меньгарта Шімона (Макаренка), буд. 49, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2007.

Співвласником іншої 1/2 частини будинку є його брат ОСОБА_2.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, можу бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, при цьому право спільної часткової власності на таке майно припиняється.

У постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року (справа N 6-12цс13), міститься висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 06-04/16 від 05.04.2016 експертом встановлено можливість поділу житлового будинку в натурі, та запропоновано два варіанти такого поділу (а.с.63-94). Позивач у заяві про уточнення позовних вимог просив виділити сторонам частки відповідно до варіанту № 1. При такому розподілі не потрібні ніякі переобладнання та перепланування, проте частка № 2 є більшою на 2,30 кв. м. і компенсація за нерівність часток становить 2606,48 грн.

Як встановлено у судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 не заперечує проти поділу будинку в натурі відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи, пропонував позивачу укласти нотаріально посвідчений договір, проект якого було надано апеляційному суду (а.с.180). Проте позивач не погодився на підписання такого договору, оскільки загальна вартість житлового будинку у проекті договору визначена 60000 грн., та, відповідно, вартість кожної частки по 30000 грн.

Таким чином, сторони не можуть дійти згоди про поділ будинку у позасудовому порідку, а отже між ними існує спір, який підлягає вирішенню судом.

Як зазначалось вище, висновком судової будівельно-технічної експертизи № 06-04/16 від 05.04.2016 встановлено можливість поділу житлового будинку в натурі, та запропоновано два варіанти такого поділу, сторони не заперечують проти поділу виділення часток відповідно до варіанту поділу № 1. При цьому у спільному користуванні залишається два підвальні приміщення (площею 5,75 кв. м. та 5,70 кв. м.), а також сходова клітина площею 5,50 кв. м. Також визначено компенсацію за нерівність часток в сумі 2606,48 грн., оскільки частка № 2 є більшою на 2,30 кв. м.

Позивач просив виділити йому в натурі частку № 1, а його представник в судовому засіданні апеляційного суду ствердила, що позивач відмовляється від компенсації за нерівність часток, а також просила не здійснювати розподіл судових витрат.

Оскільки учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності, сторони проти такого поділу не заперечують, проте не дійшли згоди щодо вартості обєкту, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1. Також колегія враховує позицію представника позивача щодо компенсації за нерівність часток і розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, п.1 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду від 13 липня 2016 року скасувати, та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити в натурі житловий будинок, що розташований у смт. Батьово, вул. Меньгарта Шімона (Макаренка), буд. 49

Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частки житлового будинку згідно варіанту №1 висновку експертизи: підвал «ІV» площею 16,19 кв.м., прохідну «1-1» площею 21,00 кв.м., кімнату «1-3» площею 8,80 кв.м.,комору «1-4» площею 2,30 кв.м., кухню «1-5» площею 9,60 кв.м., ванну «1-6» площею 5,30 кв.м., кімнату «1-7» площею 14,80 кв.м., кімнату «1-8» площею 20,30 кв.м., що загалом становить 115,95 кв.м.

Виділити в натурі ОСОБА_2 1/2 частки житлового будинку згідно варіанту №1 висновку експертизи: підвал «ІІІ» площею 10,60 кв.м., прохідну «1-9» площею 11,60 кв.м., сходову клітку «1-10» площею 16,40 кв.м., кімнату «1-11» площею 11,60 кв.м.,комору «1-12» площею 2,40 кв.м., кухню «1-13» площею 9,80 кв.м., вбиральня «1-14» площею 1,40 кв.м., ванну «1-15» площею 5,20 кв.м., кімнату «1-16» площею 15,30 кв.м., кімнату «1-17» площею 19,60 кв.м., що загалом становить 120,55 кв.м.

Залишити у спільному користуванні сторін підвал під літерою «І» площею 5,75 кв.м., підвал під літерою «ІІ» площею 5,70 кв.м., сходову клітку під літерою «1-2» площею 5,5 кв.м.,

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: