РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/3502/16-ц

Провадження № 2/643/3238/16

12.05.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Довготько Т.М.,

при секретарі Бахметьєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 09.08.1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося у звязку із різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. З червня 2014року вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. В заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Низова».

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.08.1997 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова про що зроблено відповідний актовий запис № 545, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 055059, виданим 09.08.1997 року /а.с.14/.

Від спільного сімейного життя мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

Встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що збереження сім?ї сторін є неможливим, а шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.105 ч.3, 112, 114 ч.2 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.08.1997 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 545 - розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Низова».

Копію рішення направити до Московського відділу реєстрації актів цивільного стану м. Харкова для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про реєстрацію шлюбу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова Т.М.Довготько