Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2041/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

25.10.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Франко В.А., Чельник О.І.

за участі секретаря - Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 серпня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ в судове засідання апеляційного суду не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ст.76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції є неналежним відповідачем у справах зазначеної категорії.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору міни від 28.04.2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири під АДРЕСА_1

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.04.2016 року на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, накладено арешт на підставі постанови АА 930820, 26.06.2007 року Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, державний виконавець Борисенко, реєстраційний номер обтяження 5239930.

У повідомленні №4926 від 17.02.2016 року Кіровського ВДВС КМУЮ ГТУЮ у Кіровоградській області, на звернення представника позивача щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 зазначено, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що станом на 17.02.2016 року на виконанні в Кіровському ВДВС Кіровоградського МУЮ відсутні будь-які виконавчі документи (провадження) про стягнення коштів з ОСОБА_3.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 Постанови № 4 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно, зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У пунктах 2, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз'яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року №2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Зі змісту позовних вимог є незрозумілим, чи був позивач учасником виконавчого провадження і в зв'язку з чим накладався арешт на квартиру.

З огляду на викладене, якщо позивач був учасником виконавчого провадження, він має право на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, а не з позовною заявою до Державної виконавчої служби.

Якщо ж позивач не був учасником виконавчого провадження то він має право звернутися з позовом до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно та зняття з нього арешту.

У такому випадку Орган державної виконавчої служби може бути залученим до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не відповідачем.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді В.А.Франко

О.І.Чельник