АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2065/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Синецька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівДемченка В. А., Захарової А. Ф.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

з участю представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Дніпропетровської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_9, Дніпропетровської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування збитків.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником автомобіля марки МАN, LЕ 150С, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

03 серпня 2015 року цей автомобіль перебував у правомірному користуванні відповідача по справі ОСОБА_9, який на ньому в м. Дніпропетровську по проїжджій частині вул. Виборзької біля будинку №25 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Причина зазначеної пригоди - наїзд на перешкоду, а саме в зазначеному місці над проїжджою частиною низько звисала гілка дерева, внаслідок чого сталося зіткнення.

У результаті зазначеної ДТП автомобіль був пошкоджений, а саме: деформовані будка, рама, задній відбійник, ресора заднього лівого колеса, позивачу завдані матеріальні збитки в сумі 88 369,13 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 27 листопада 2015 року та стало підставою для звернення до суду. Крім того, у зв'язку з пошкодженням належного позивачу транспортного засобу він поніс додаткові витрати в розмірі 2 240 грн. за зберігання автомобіля на автостоянці та в сумі 1 300 грн. за проведення експертного дослідження. Загальна сума збитків становить 91 909,16 грн.

Позивач вважає винним у тому, що сталась ДТП, відповідача Дніпропетровську міську раду, оскільки до її повноважень відноситься забезпечення благоустрою населеного пункту, утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Солідарний обов'язок відповідача по справі ОСОБА_9 відшкодувати завдані збитки пояснюється тим, що він на день ДТП користувався транспортним засобом автомобілем на правовій підставі, відповідно він несе відповідальність за всі негативні наслідки, які виникли у зв'язку з користуванням та володінням зазначеним джерелом підвищеної небезпеки.

А тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_9 та Дніпропетровської міської ради з рахунків, відкритих в органах Державної казначейської служби України, на свою користь завдані збитки в розмірі 91 909,16 грн. солідарно та понесені судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 919,10 грн. солідарно.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Дніпропетровської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування збитків задоволено, стягнуто з ОСОБА_9, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого АДРЕСА_1, та Дніпропетровської міської ради з рахунків, відкритих в органах Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_8 завдані збитки в розмірі 91 909,16 грн. солідарно, стягнуто з ОСОБА_9 та Дніпропетровської міської ради з рахунків, відкритих в органах Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_8 понесені судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 919,10 грн. солідарно.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська міська рада подала апеляційну скаргу на дане рішення. У якій вказує, що суд першої інстанції допустив неповноту розгляду справи та належно не дослідив і не встановив на чиєму балансі знаходиться дерево з яким позивач пов'язує заподіяння шкоди. А також не врахував, що жодної вини міської ради у її спричиненні не має. Оскільки пошкодження автомобіля було спричинено внаслідок дій відповідача ОСОБА_9. Тому міська рада не є належним відповідачем і підстав для стягнення з неї заподіяної шкоди у суду не було.

Апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до Дніпропетровської міської ради про відшкодування шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Даним критеріям оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з даним позовом до гр. ОСОБА_9 та Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_9, керуючи транспортним засобом позивача, рухався на ньому в м. Дніпропетровськ по проїжджій частині вул. Виборзької біля будинку №25, де потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, чим заподіяно йому шкоду на суму 91 909,16 грн.

А оскільки причиною зазначеної пригоди був наїзд автомобілем на гілку дерева, яка в зазначеному місці низько звисала над проїжджою частиною вулиці, то ОСОБА_8 ставив вимогу про стягнення заподіяної шкоди в сумі 91 909,16 грн. з гр.ОСОБА_9, як водія автомобіля, який на відповідних правових підставах керував ним, та з Дніпропетровської міської ради, як юридичної особи, яка, як власник зелених насаджень в місті, на якого покладено обов'язки слідкувати за їх належним станом, допустила звисання гілки над проїжджою частиною, чим зменшила її пропускні можливості для вантажних автомобілів.

Суд першої інстанції погодився з вказаними доводами ОСОБА_8 зокрема й в частині вимог до Дніпропетровської міської ради та дійшов до висновку, що винною особою у завданні збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.08.2015 року в м.Дніпропетровську по вул.Виборзькій біля будинку №25 є орган місцевого самоврядування, а саме Дніпропетровська міська рада.

Оскільки пригода сталася в межах міста, відповідно на дорозі, яка знаходиться у віданні Дніпропетровської міської ради. Суд вказав, що перешкода у вигляді низько звисаючої гілки є частиною дерева, всі зелені насадження, виходячи з вимог чинного законодавства, повинні перебувати у безпечному для інших стані. Натомість щодо зазначеного зеленого насадження в порушення прямої вказівки чинного законодавства саме Дніпропетровською міською радою не була визначена відповідальна особа (балансоутримувач), відповідальна за стан вказаного зеленого насадження та його утримання. Виходячи з цього суд вказав, що наведене підтверджує наявність з боку відповідача Дніпропетровської міської ради бездіяльності, наслідком якої є збитки, що завдані позивачу по справі ОСОБА_8, які суд стягнув з відповідачів ОСОБА_9 та Дніпропетровської міської ради в солідарному порядку.

Але висновки суду першої інстанції є помилковими, а рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та правовим позиціям Верховного Суду України і роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України та Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо правозастосування норм матеріального права, які регулюють підстави і порядок відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди

Звернувшись з позовом, ОСОБА_8 на доведення його вимог зокрема до Дніпропетровської міської ради, послався як на доказ на матеріали ДТП зареєстровані до ЄО ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за №5725 від 03.08.2015 року та висновок, який був складений за наслідками перевірки матеріалів по факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди (пояснень водія ОСОБА_9, даних огляду місця ДТП та фото таблиці до схеми місця ДТП) у відповідності до вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009 N 77, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390, які є належним доказом на доведення фактичних обставин справи.

Але дослідивши ці матеріали, суд не дав належної оцінки даному доказу, не долучивши їх копій до справи /а.с.16, 112,136/. При цьому суд не врахував спростувань представника Дніпропетровської міської ради щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною позивачу шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача Дніпропетровської міської ради /а.с.96-98/.

А з даного висновку вбачається, що: «..03.08.2015 року о 13.30 в м. Дніпропетровську по вул. Виборзькій з боку вул. Міллер в напрямку вул. Гомельської рухався автомобіль МАН , н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 Під час руху, в районі б.№25, уникаючи зіткнення з невстановленим автомобілем під керуванням невстановленого водія, який рухався з ліва в попутному з ним напрямку руху та раптово змінив напрямок свого руху праворуч, на смугу автомобіля МАН, н/з НОМЕР_1, водій ОСОБА_9 відвернув кермо в право, у разі чого скоїв наїзд на дерево… Під час розгляду встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок порушення невстановленим водієм вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з наступом події даної ДТП» /а.с. 194-203/.

Таким чином, виходячи з встановлених колегією суддів дійсних обставин справи, причиною дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої зазнав пошкодження автомобіль позивача, була не гілка дерева, зрізання якої за твердженням ОСОБА_8 не забезпечив відповідач, а протиправні дії іншої, невстановленої особи, водія, який керуючи автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, порушивши Правила дорожнього руху, спричинив аварійну ситуацію, внаслідок якої водій автомобіля МАН н/з НОМЕР_1 ОСОБА_9, уникаючи зіткнення з невстановленим автомобілем, здійснив наїзд на дерево, а не на гілку, як зазначив позивач.

Отже, за таких обставин, шкода була заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки - автомобіля МАН н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 та іншого автомобіля, марку і водія якого не встановлено, а не внаслідок дій чи бездіяльності Дніпропетровської міської ради, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заподіяної шкоди з Дніпропетровської міської ради є помилковими, оскільки вина даного відповідача у її заподіянні відсутня.

У п.4,8,10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК.

Таким чином, за встановлених обставин, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для стягнення в солідарному порядку з Дніпропетровської міської ради шкоди, що була заподіяна автомобілю позивача ОСОБА_8

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами докази та помилково вважав доведеною наявність у позивача підстав для задоволення позову в частині вимог до Дніпропетровської міської ради, чим допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, то рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року у справі в частині солідарного стягнення з Дніпропетровської міської ради з рахунків, відкритих в органах Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_8 завданих збитків в розмірі 91 909,16грн. належить скасувати.

Ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 до Дніпропетровської міської ради про відшкодування.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає скасуванню дане рішення і в частині стягнення з Дніпропетровської міської ради судових витрат в сумі 919 грн. 10 коп., а враховуючи відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_8 до Дніпропетровської міської ради, то відсутні підстави й для задоволення його вимог про стягнення з Дніпропетровської міської ради судових витрат зі сплати судового збору в сумі 919 грн. 10 коп.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тому, враховуючи, що в іншій частині рішення суду першої інстанції не стосується прав та обов'язків Дніпропетровської міської ради та зважаючи на відсутність апеляційної скарги від ОСОБА_9, то підстав для перегляду судового рішення в частині вимог до даного відповідача у колегії суддів не має, у зв'язку з чим у решті рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Дніпропетровської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування збитків в частині солідарного стягнення з Дніпропетровської міської ради з рахунків, відкритих в органах Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_8 завданих збитків в розмірі 91 909,16 грн. та стягнення судових витрат в сумі 919 грн. 10 коп. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до Дніпропетровської міської ради про відшкодування збитків - відмовити.

У задоволенні вимог ОСОБА_8 про стягнення з Дніпропетровської міської ради судових витрат зі сплати судового збору в сумі 919 грн. 10 коп. - відмовити.

У решті рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2016 року - залишити без змін.

Головуючий :

Судді :