Справа №504/1550/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

при секретарі Твардовському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав клопотання відповідача

ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, вселення, визначення порядку користування будинком, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, вселення, визначення порядку користування будинком, розташованим по вул.Теніста, 5 в с.Фонтанка Комінтернівського району Одеської області.

Ухвалою суду від 25 травня 2016 року провадження у справі відкрито.

При розгляді справи відповідачем ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_2, які придбані ним за власні кошти.

Розглянувши клопотання, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується у тому числі шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходятся у нього або в інших осіб. Із матеріалів, наданих відповідачем в обгрунтування заяви про забезпечення позову убачається, що автомобілі, зазначені відповідачем обєктами для накладення арешту, належать на праві власності і позивачу ОСОБА_2

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як визначено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті є встановлення судом обмежень субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача.

Тобто, субєктом права вимагати забезпечення позову може бути особа, яка предявила позов до суду (позивач), позивач за зустрічним позовом, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, органи та особи, яким за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином, забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюванних законом свобод та інтересів фізичної особи або держави може застосовуватися як за основним, так і за зустрічним позовом, а також і за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Заходи забезпечення позову вживаються як стосовно відповідача, так і стосовно інших осіб, які перебувають з відповідачем у певних відносинах, що можуть вплинути на виконання майбутнього рішення суду.

З урахуванням викладеного, заявник ОСОБА_1, маючи процесуальний статус відповідача, не наділений правом на звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Таким чином, клопотання відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_2, є таким, що не відповідає вимогам закону та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151,152, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Cross Polo» н/з

ВН 1923 СТ та автомобіль НОМЕР_2, які належать на праві власності позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення. Проте, оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: