печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Бец В.А.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1.,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової Лідії Миколаївни про витребування з незаконного володіння, скасування державної реєстрації, звільнення квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і повернути на користь ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1; скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили звільнити вищезазначену квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 червня 2014 року було розпочато оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між продавцем ОСОБА_7 та покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Укладення вказаного договору не було завершено, оскільки сторони не підписалися в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а, отже, договір купівлі-продажу вважається неукладеним. Враховуючи зазначене, відповідачі набули майно без достатньої правової підстави.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представники проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яка була брокером з боку ОСОБА_7, пояснили суду, що були присутні при укладенні договору купівлі-продажу та бачили як позивач особисто підписувала договір та отримала кошти до підписання договору. Свідок ОСОБА_9 також пояснила, що позивач бажала продати квартиру і до цього її ніхто не змушував, ціна була узгоджена і зауважень до договору у позивача не було. Реєстр для реєстрації нотаріальних дій був заповнений нотаріусом.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що державні реєстрації укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу містить усі істотні умови, підписаний сторонами, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі, а, отже, сторонами було дотримано вимог щодо його форми та змісту і, у зв'язку з цим, договір є укладеним.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. У цьому разі мають заявлятися вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України (Набуття, збереження, майна без достатньої правової підстави).

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Вищезазначена стаття регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Заявляючи вимогу про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_7 не звернула увагу на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, який укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, а, отже, законного заволоділи нею і тому підстави для витребування квартири у відповідачів на підставі ст. 1212 ЦК України відсутні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_7 вказує на те, що нотаріальне посвідчення договору не відбулося в силу ч. 3 ст. 640 ЦК України, а, отже, договір є неукладеним. Позивач також посилається на ст. ст. 34, 52 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Частиною 3 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що тексти договорів, заповітів, довіреностей та ряду інших документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Кожний нотаріус веде окремий реєстр. Запис у реєстрі робиться чітко, розбірливо, із заповненням усіх граф, передбачених за встановленою формою. Не допускаються підчистки, дописки, інші незастережні виправлення та запис олівцем. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.

Згідно глави 11 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

З наданої до суду копії реєстру для реєстрації нотаріальних дій вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. було внесено до реєстру запис про вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору купівлі-продажу. Крім того, 18 червня 2014 року було складено акт про відмову продавця ОСОБА_7 поставити підпис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_7 не надала належних та допустимих доказів того, що договір купівлі-продажу від 18 червня 2014 року є неукладеним і при його посвідченні були порушені вимоги чинного законодавства, а, отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для витребування з незаконного володіння квартири, скасування державної реєстрації та звільнення квартири.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 626, 640, 657, 1212 ЦК України, ст.ст. 34, 52 Закону України «Про нотаріат», главою11 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової Лідії Миколаївни про витребування з незаконного володіння, скасування державної реєстрації, звільнення квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Г.О. Матійчук