АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7093/16 Справа № 199/2262/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким визначити йому додатковий строк в шість місяців для прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_6, померлого 16.05.2013 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 помер 16 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №3514 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді ? частину квартири АДРЕСА_1.

В передбачений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не звернувся, оскільки перебував у відрядженні за межами території України.

Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме 06 червня 2015 року, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Однак 10 липня 2015 року отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем не було надано.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи та належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

За в казаних обставин, постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З розяснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст.. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Як на підставу для задоволення позову позивач посилався на те, що в день смерті брата і після цього перебував за кордоном, працював в Росії, а потім у відрядженні в Ізраїлі.

З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_4 перетинав державний кордон у наступні дати :

14.05.2013 здійснив в'їзд з Шереметьєва в Дніпропетровськ;

19.02.2014 здійснив в'їзд з Домодєдово в Дніпропетровськ;

23.02.2014 здійснив виїзд з Дніпропетровська в Домодєдово;

11.06.2014 здійснив в'їзд з Домодєдово в Дніпропетровськ;

13.06.2014 здійснив виїзд з Дніпропетровська в Домодєдово;

03.06.2015 здійснив в'їзд з Москви в Кривий Ріг;

08.06.2015 здійснив виїзд Кривий Ріг - Москва (а.с.84).

Вбачається, що в період з травня 2013 року по червень 2015 рік позивач перебував на території держави України, у наступні періоди : з 14.05.2013 по 18.05.2013, з 19.02.2014 по 23.02.2014, з 11.06.2014 по 13.06.2014 та з 03.06.2015 по 08.06.2015.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи позивача про те, що у звязку з постійним перебування за кордоном він, з поважних причин своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини після смерті брата - ОСОБА_6, який помер 16 травня 2013 року(а.с.8).

Колегія суддів вважає, що наведені позивачем обставини є поважними причинами пропуску ним строку для прийняття спадщини, оскільки були пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для нього на вчинення цієї дії, які щоденно створювали позивачу перешкоди для вчасного звернення до нотаріальної контори .

Вирішуючи даний спір, колегія суддів виходить з того, що законодавець встановив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк. Строк для прийняття спадщини в першу чергу встановлюється для упорядкування цивільно-правових відносин громадян, зокрема, з метою визначення правового статусу спадкового майна, оскільки, якщо спадщину не приймають спадкоємці черги, яка закликається до спадкування, то право на спадщину переходить до спадкоємців наступної черги, а за відсутності таких взагалі, майно набувається територіальною громадою за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи дану справу, колегія суддів враховує, що до цього часу спадщина ОСОБА_6 іншими спадкоємцями не приймалась, а позивачем наведені обґрунтовані докази щодо пропуску строку на прийняття спадщини.

За наведених обставин постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк в шість місяців для прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_6, померлого 16 травня 2013 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: