У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що у 2005 році ОСОБА_5 поселився як квартирант у його квартиру АДРЕСА_1 і проживав там до вересня 2013 року, користуючись при цьому його особистим майном: шафою, диваном, дерев'яним ліжком, сервантом, тумбочкою, столами, телевізором, холодильником та іншими предметами домашнього вжитку.

У вересні 2013 року позивач виявив, що відповідач за час проживання виніс з його квартири та гаража належне йому майно, загальною вартістю 16 700 грн. Крім того, заборгував йому квартирну плату за період з листопада 2011 року по вересень 2013 року у розмірі 14 850 грн.

Просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 31 550 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 з 2005 року, за усною домовленістю з позивачем, проживав у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві власності. До серпня 2011 року відповідач проживав у зазначеному приміщенні спільно з ОСОБА_6

Розрахунковою книгою за спожиту електроенергію, підтверджено факт сплати ОСОБА_7 послуг за електропостачання у квартирі АДРЕСА_1 на протязі липня 2012 року − лютого 2013 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_5

Згідно з довідкою, виданою головою селищного комітету мікрорайону «Терновщина» ОСОБА_5 з 01 серпня 2011 року по вересень 2013 року проживав за адресою: АДРЕСА_2 у помешканні своєї сестри ОСОБА_8 (а. с. 28).

З приєднаного до справи матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи № 179 за заявою ОСОБА_4 вбачається, що 29 грудня 2010 року позивач звертався до органів Управління Міністерства внутрішніх справ з заявою, в якій звинувачував ОСОБА_5 у заміні замків у його гаражі, що розміщений у дворі будинку по АДРЕСА_3 За наслідками перевірки даної заяви, постановою ст. ДІМ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 26 січня 2011 року відмовлено у порушенні кримінальної справи. У постанові зазначено, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виникли неприязні стосунки щодо користування квартирою АДРЕСА_1 і для вирішення цивільно-правового спору рекомендовано звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Звертаючись до суду позивач посилався на ст. 387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки позивачем не доведено незаконного заволодіння відповідачем належними позивачу речами та наявності у відповідача заборгованості за квартирну плату. До відповідних правоохоронних органів з заявами про зникнення речей позивач не звертався. Належних та допустимих доказів (наявність письмового договору сторін щодо оренди або найму належного позивачеві житла, обов'язковість якого передбачено ст. 811 ЦПК України) позивачем судам не надано. Крім того, відсутні також і докази на підтвердження факту проживання відповідача у належній позивачу квартирі з серпня 2011 року по вересень 2013 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Гвоздик П.О., Іваненко Ю.Г.,