У х в а л а

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Київський районний суд м. Харкова рішенням від 5 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовив.

Апеляційний суд Харківської області 6 листопада 2015 року скасував рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалив у цій частині нове рішення, яким стягнув з комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» (далі - КСП «Харківгорліфт») на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 500 грн кожному. В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2016 року касаційну скаргу КСП «Харківгорліфт» задовольнила, рішення Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року скасувала, рішення Київського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2015 року залишила в силі.

1 вересня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року, в якій, на їх думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 13 липня 2016 року, про перегляд якої порушують питання заявники, касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на відсутність вини відповідача у завданні майнової шкоди позивачам, що є обов'язковою складовою для застосування частини першої статті 1167 ЦК України, оскільки позивачі не довели, що саме внаслідок направлення відповідачем на їх адресу квитанцій про оплату коштів за користування домофоном погіршився їх стан здоров'я, а також, що саме відповідач демонтував дроти домофону; відповідних доказів у матеріалах справи немає.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року, наданій для порівняння, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для стягнення майнової та моральної шкоди з огляду на те, що пожежа сталася внаслідок несправності обладнання електророзподільного щита, який є складовою частиною системи внутрішнього електропостачання будинку; комунальне підприємство (відповідач) є балансоутримувачем та виконавцем послуг з утримання будинку і прилеглої території, на нього покладена відповідальність за ремонт та утримання в належному стані даного електророзподільного обладнання; отже, завдана шкода підлягає стягненню саме з відповідача, оскільки матеріалами справи доведено його вину у заподіянні такої шкоди.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко
Я.М. Романюк