Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Черненко В.А., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання дій неправомірними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 7 жовтня 2005 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») та ним було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредитні кошти у розмірі 6 576 доларів 24 центи США зі сплатою 10 % річних строком на 70 місяців на придбання автомобіля марки ВАЗ-21099, 2005 року випуску. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 7 жовтня 2005 року між ним та банком було укладено договір застави, предметом якої був зазначений автомобіль. Зазначав, що строк дії кредитного договору та договору застави закінчився 7 серпня 2011 року. Оскільки він зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, 14 жовтня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з нього кредитної заборгованості, який ухвалою цього суду від 3 листопада 2014 року залишено без розгляду. Вважав, що у зв'язку з закінченням строку дії договорів банк не має права стягувати з нього, як зі споживача, кредитну заборгованість, а тому обтяження на належний йому автомобіль має бути знято, як таке, що порушує його права на розпорядження цим рухомим майном.

Позивач просив, з урахуванням уточнених вимог, усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на належний йому автомобіль шляхом визнання неправомірними дій ПАТ «КБ «Надра»; зобов'язати державне підприємство «Національні інформаційні системи» внести запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про вилучення запису від 26 березня 2014 року №14262774 щодо обтяження вказаного автомобіля, який був внесений на підставі договору застави від 7 жовтня 2005 року ПАТ «КБ «Надра».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки, а боржник не звільняється відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки позивач не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором застави, допустив заборгованість, про необхідність погашення якої позивач неодноразово повідомлявся банком, проте на вказану вимогу він не відреагував, підстави вважати зобов'язання за кредитним договором припиненим немає. Отже, підстави для зняття забезпечувального обтяження зі спірного рухомого майна відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П. Штелик