Справа № 448/243/16 Головуючий у 1 інстанції: Борисенко В.В.
Провадження № 22-ц/783/5067/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 10 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася зі скаргою про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Галицького ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 у виконавчому провадженні за № 50112672, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2016 року; постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 10.02.2016 року; постанови про стягнення із доходу боржника від 10.02.2016 року.

Оскаржуваною ухвалою вимоги скарги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними та скасовано постанову про стягнення з доходу боржника від 10.02.2016 року та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 10.02.2016 року, винесені державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 у виконавчому провадження за № 50112672 з примусового виконання виконавчого листа Мостиського районного суду Львівської області № 1314/1137/2012 від 22.10.2012 року відносно ОСОБА_2. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу щодо задоволення скарги частково скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задоволити повністю. Апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції в ході розгляду справи встановлено безпідставність та неправомірність початку примусового стягнення щодо ОСОБА_2, однак не в повній мірі надано кваліфікацію дій державного виконавця, яким в постанові про відкриття виконавчого провадження не надано строк для добровільного виконання рішення, чим порушено вимоги ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, постанова державного виконавця від 09.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_2 задоволенню в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частинами 1, 2 ст.14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів(посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

04.03.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ, у якій просила визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 09.02.2016 року ВП №50112672 про відкриття виконавчого провадження, від 10.02.2016 року ВП №50112672 про стягнення з доходу боржника та від 10.02.2016 року ВП №50112672 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, винесених відносно неї як боржника у виконавчому провадженні ВП №50112672 з виконання виконавчого листа №1314/1137/2012, виданого Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки Львівська заборгованості в розмірі 21534.24 грн. та 215.34 судового збору.

Оскаржуваною ухвалоювимоги скарги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними та скасовано постанову про стягнення з доходу боржника від 10.02.2016 року та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 10.02.2016 року, винесені державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 у виконавчому провадження за № 50112672 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Мостиським районним судом Львівської області № 1314/1137/2012 від 22.10.2012 року відносно ОСОБА_2 В задоволенні вимог скарги про визнання протиправною та скасування постанови від 09.02.2016 року у ВП №50112672 про відкриття виконавчого провадження - відмовлено.

Ухвала суду в частині задоволених судом вимог скарги ОСОБА_2 не оскаржується, а відтак її законність та обґрунтованість в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Статтею 17 Закону України Про виконавче провадження визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2012 року Мостиським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №1314/1137/2012 про солідарне стягнення зі ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки Львівська заборгованості 21534.24 грн. за кредитним договором та 215.34 грн. судового збору, який 10.06.2013 року предявлено для примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції у Львівській області.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_6 від 11.06.2013 року відкрито виконавче провадження ВП №38389602 по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого листа.

26.06.2013 року державним виконавцем Грицалик М.Я. винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження, у звязку з направленням за належністю вищевказаного виконавчого листа №1314/1137/2012 до Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції.

Оскаржуваною постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 09.02.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50112672 з виконання вищезазначеного виконавчого листа №1314/1137/2012.

Частиною 2 ст.25 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує на необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови( у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Ця норма права є імперативною, а відтак твердження державного виконавця про те, що у винесеній ним постанові про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2016 року не потрібно було надавати боржнику строк для добровільного виконання, оскільки такий уже надавався державним виконавцем ВДВС Мостиського РУЮ при відкриття виконавчого провадження 11.06.2012 року, колегія суддів вважає таким, що суперечить ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки державним виконавцем Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції при винесенні 09.02.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження було порушено вимоги ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», така постанова є протиправною, вимоги скарги ОСОБА_2 в цій частині підлягають до задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Галицького ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 від 09.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 307 ЦПК України за насідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307, ст. 313, п.6 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 10 травня 2016 року в частині часткового задоволення вимог скарги ОСОБА_2 та відмови в задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_2 скасувати та постановити в цій частині вимог нову ухвалу, якою вимоги скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Галицького ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 від 09.02.2016 року «Про відкриття виконавчого провадження», винесену у ВП №50112672 з виконання виконавчого листа №1314/1137/2012, виданого Мостиським районним судом Львівської області 22.10.2012 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь КС «Львівська» 21534.24 грн. заборгованості за кредитним договором та 215.34 грн. судового збору.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_5