АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів : Вербової І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявами ОСОБА_1,ОСОБА_2 ,ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,заінтересована особа ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» про затвердження змін до мирової угоди

за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5,ОСОБА_10,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» про визнання права власності на об‛єкти незавершеного будівництва

за апеляційними скаргами ОСОБА_4,ОСОБА_6,ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_2,ОСОБА_8 ОСОБА_7, ОСОБА_5, поданими їх представником ОСОБА_16

на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року представник ОСОБА_16,в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7та ОСОБА_8 звернувся до суду з зазначеними (аналогічними по суті) заявами,які обґрунтовував тим, що 26 лютого 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва була визнана мирова угода в справі за їх позовом до ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» про майнових прав та права власності на об‛єкти незавершеного будівництва (квартири) в будинку АДРЕСА_1 Після визнання мирової угоди відповідачем ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» було проведено інвентаризацію,в результаті якої змінені номери квартир та їх розмір.

Посилаючись за зазначені обставини та у зв‛язку з тим, що мирова угода та технічний паспорт на квартири містять різні відомості щодо номерів квартир та їх розмірів і така ситуація унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на належне їм майно та реалізацію ними права власності,між ними (з кожним окремо) та відповідачем, 28 березня 2016 року укладені мирові угоди про внесення змін до мирової угоди від 12 лютого 2013 року,яку заявники просили суд визнати.

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року в задоволені заяв ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено, з підстав закриття провадження в цивільній справі ухвалою суду від 26 лютого 2013 року.

Не погодившись з ухвалами суду ОСОБА_16, в інтересах ОСОБА_6,ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_4,ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 подав апеляційні скарги (аналогічні по суті) та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить ухвали суду скасувати та ухвалити нові про задоволення заяв про визнання мирової угоди про внесення змін до мирової угоди від 12 лютого 2013 року.

На обгрунтування своїх доводів представник вказує, зокрема,що суд допустив порушення ст. 654 ЦК України, відповідно до якої «[з]міна...договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється», що підтверджується п. З розділу «Зобов'язання, що виникають із договорів та інших правочинів» листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2011р

На думку представника,посилання суду на те, що винесення ухвали про затвердження угоди про внесення змін до мирової угоди неможливе, оскільки провадження у справі закрите, є безпідставним, оскільки цивільно-процесуальним законом передбачено, що в низці випадків суд може прийняти ухвалу у провадженні, яке було закрито винесенням рішення у справі, зокрема, для виправлення описок та арифметичних помилок у рішенні або роз'яснення рішення. Крім того,вважає представник,що твердження суду першої інстанції про те, що сторони можуть укласти нову мирову угоду в процесі виконавчого провадження є безпідставним, оскільки на момент проведення технічної інвентаризації та, відповідно, на момент подання заяви про затвердження змін до мирової угоди вже закінчився строк пред'явлення ухвали про затвердження мирової угоди до виконання, встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».Таким чином, позивачів позбавлено можливості реалізувати своє цивільне право, а саме право власності на належне їй майно.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявників доводи апеляційної скарги підтримав.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні скарги, в межах їх доводів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України сторін мають право укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до приписів ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2013 року визнані мирові угоди, укладені між ОСОБА_4,між ОСОБА_1,між ОСОБА_3,між ОСОБА_2, між ОСОБА_5, між ОСОБА_6,між ОСОБА_7,між ОСОБА_8 та ТОВ "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія", відповідно до яких за ОСОБА_1 визнано майнові права та право власності на трикімнатну квартиру номер 54 загальною приведеною площею 119,89 кв.м.на 13 поверсі,в будівельних осях М-У,1-4 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої було повністю ним профінансовано у розмірі 636 425,25 грн.

За ОСОБА_2 визнано майнові права та право власності на двокімнатну квартиру номер 14 загальною приведеною площею 86,73 кв.м.,на 6 поверсі,в будівельних осях А-Ж,4-7 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої було повністю ним профінансовано у розмірі 459 669 грн.

За ОСОБА_3 визнано майнові права та право власності на однокімнатну квартиру умовний номер 27 загальною приведеною площею 57,83 кв.м.,на 8 поверсі,в будівельних осях Е/Ж-К,4/5-7 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої було повністю ним профінансовано у розмірі 256 500 грн.

За ОСОБА_4 визнано майнові права та право власності на однокімнатну квартиру умовний номер 28 загальною приведеною площею 57,83 кв.м.,на 8 поверсі,в будівельних осях Е/Ж-К,4/5-7 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої нею повністю профінансовано у розмірі 256 500 грн.

За ОСОБА_17 визнано майнові права та право власності на двокімнатну квартиру умовний номер 35 загальною приведеною площею 85,98 кв.м.,на 10 поверсі,в будівельних осях М-У,4-7 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої було повністю ним профінансовано у розмірі 449 245,50 грн.

За ОСОБА_6 визнано майнові права та право власності як на об‛єкт незавершеного будівництва на двокімнатну квартиру за номером 56,загальною приведеною площею 85,98 кв.м.,що знаходиться на 14 поверсі в будівельних осях А-Ж 4-7 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої повністю профінансовано нею в розмірі 558 870 грн.

За ОСОБА_7 визнано право на майнові права та право власності на двокімнатну квартиру за номером 59 загальною приведеною площею 86,98 кв.м.,що знаходиться на 14 поверсі в будівельних осях М-У,4-7 будинку АДРЕСА_1,будівництво якої було повністю нею профінансовано у розмірі 449 245,50 грн.

За ОСОБА_8 визнано майнові права та право власності як на об‛єкт незавершеного будівництва на однокімнатну квартира за номером 112. загальною приведеною площею 50.07 кв.м. що знаходиться на 23-му поверсі в будівельних осях К-М/Н, 4/5-7 будинку АДРЕСА_1 будівництво якої було повністю профінансовано нею у розмірі 261 615,75 грн.

Провадження у зазначеній цивільній справі відповідно до ст.ст. 175,205 ЦПК закрито.

Відмовляючи заявникам у визнанні мирової угоди про внесення змін до мирової угоди, визнаної судом 26 лютого 2013 року, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення заяв, так як провадження у цивільній справі, в рамках якої дана мирова угода затверджувалась, закрито..

Суд вважав,що ухвала про затвердження мирової угоди є одним з видів судового рішення, яка після рання законної сили підлягає виконанню в примусовому порядку шляхом відкриття виконавчого провадження державним виконавцем, та на стадії виконавчого провадження може затверджуватись нова мирова угода або вноситись зміни.

Відповідно до ч.Іст. 372 ЩІК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувана примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЩІК України, суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмову стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Звернувшись до суду з заявами про визнання мирової угоди про внесення змін до мирової угоди, заявники свої вимоги обгрунтовували тим, що розбіжності щодо номерів та розмірів їх квартир унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на належне їм майно та реалізацію ними права власності. Проте, на думку колегія суддів,заявники обрали невірний спосіб захисту і доводи, викладені в їх апеляційних скаргах про те, що вони позбавлені можливості вирішити питання внесення змін до мирової угоди в порядку виконання ухвали суду про визнання мирової угоди, оскільки строк для пре,явлення виконавчого документу до виконання сплинув, колегією суддів не приймається, так як за законом заявники не позбавлені права звернутися до суду з заявами про поновлення цього строку з поважних причин.

З огляду на викладене ухвала суду є законною і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 312,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4,ОСОБА_6,ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_2,ОСОБА_8 ОСОБА_7, ОСОБА_5, поданими їх представником ОСОБА_16 відхилити.

Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді