Справа № 522/7877/16-ц
Провадження № 2/522/5371/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Скибінської Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрсиббанк», за участі третьої особи ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору купівлі-продажу прав вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрсиббанк», за участі третьої особи ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору купівлі-продажу прав вимоги.

В ході судового засідання, до початку судового розгляду по суті, до суду з заявою звернувся представник відповідача ОСОБА_3, в якій зазначила, що при визначенні підсудності позивач керувався ч. 1 ст. 114 ЦПК України, проте на спірні правовідносини вказана норма не розповсюджується та відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, вказаний позов повинен бути предявлений за місцезнаходженням юридичної особи. З огляду на зазначене, просить передати справу до Червонозаводського районного суду м. Харкова за підсудністю.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення клопотання.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк», клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» підтримала клопотання відповідача, просила суд його задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_3 підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Так, з позовної заяви вбачається, що свої доводи позивач мотивує тим, що предметом спору є укладання договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та договором іпотеки, згідно якого в іпотеку було передано квартиру №7, розташовану в м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 5, тобто обєктом якого є нерухоме майно, розташоване в Приморському районі м. Одеси.

Проте з такими доводами погодитись неможливо оскільки предметом спору є Договір уступки прав вимоги за кредитами, а предметом укладеного між банками договору купівлі-продажу прав вимоги є саме права вимоги, а не купівля-продаж нерухомого майна.

Позов було подано позивачем у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». Предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором №000 від 30.11.2006 року а також в частині купівлі-продажу права вимоги за договором іпотеки від 30 листопада 2006 року.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрчений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Договір про надання споживчого кредиту укладється у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобовязаний сплчувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були визначені в договорі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування Закону «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умову отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедуру виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Ч. 2 ст. 109 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрсиббанк» є м. Харків, проспект Московський, буд. 60, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у звязку з чим суд вважає, що провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності.

Враховуючи викладене, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне направити цивільну справу за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву прийнято з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України, підлягає розгляду за підсудністю в Червонозаводському районному суді м. Харкова.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрсиббанк», за участі третьої особи ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору купівлі-продажу прав вимоги до Червонозаводського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. Ю. Бойчук