Cправа № 127/8338/16-ц
Провадження № 2-о/127/264/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

народних засідателів Чорної С.Г., Гнатик В.В.,

при секретарі Сєрих В.В.,

за участю прокурора Чайки О.Г.,

представника заявника ОСОБА_1,

заінтересована особа ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без її згоди, суд,

в с т а н о в и в :

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» звернувся в суд із заявою про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває під наглядом лікаря-психіатра в диспансерному відділенні з 1990 року, без її згоди.

Заява мотивована тим, що спадковість психічними захворюваннями ОСОБА_2 обтяжена - дідусь лікувався в психіатричній лікарні. Освіта вища, закінчила медичний інститут, за фахом лікар-педіатр швидкої допомоги, працювала по спеціальності. В теперішній час не працює. Пенсіонерка за віком. Заміжня, має доньку. Мешкає з сім'єю доньки в окремій частині спільного будинку.

На обліку в ВОПНЛ з 1990 року, коли після конфлікту з сватом, з суїцідальною метою випила 10-15 таблеток сібазону. Знаходилась на стацлікуванні в 2 відділенні ВОПНЛ з 03 квітня 1990 року по 09 квітня 1990 року з діагнозом: «Гостра реакція на стрес». Виписувалась з покращенням стану. Тривалий час почувала себе задовільно, продовжувала працювати. В 2000 році психічний стан пацієнтки погіршився: стала тривожною, стверджувала, що «хтось заходить в хату, переставляє речі, може заподіяти їй зло...» стала чути «голоси» погрозливого характеру, порушився сон, стала недовірливою, змінювала в будинку замки. З 16 червня 2000 року по 17 серпня 2000 року знаходилась на лікуванні в ВОПНЛ з діагнозом: маячний розлад обумовлений інволюцією. Виписувалась з покращенням стану.

20 серпня 2014 року, після написання прощального листа, з суїцідальною метою випила 10 таблеток азалептолу, була доставлена в ВАІТ МКЛ ШМД № 2, де перебувала до 21 серпня 2014 року. 21 серпня 2014 року доставлена в ВОПНЛ у супроводі доньки, госпіталізована в 6 відділення де перебувала по 24 вересня 2014 року з діагнозом: «Хронічний маячний розлад. Суїцідальна спроба (отруєння азалептіном)».

25 вересня 2014 року була представлена на ЛКК:

Висновок комісії лікарів-психіатрів від 25 вересня 2014 року (протокол №74): Діагноз: «Хронічний маячний розлад. Суїцідальна спроба». За своїм психічним станом ОСОБА_2 представляє безпосередньо небезпеку для самої себе в зв'язку з загостренням психічного захворювання, відмовою від підтримуючого лікування, скоєнню повторної суїцідальної спроби (отруєння медикаментами), тому рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року (справа 127/21266/14-ц), призначено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_3 надання амбулаторної примусової допомоги без її згоди.

Висновок комісії лікарів-психіатрів від 18 березня 2015 року (протокол №31): Діагноз: «Хронічний маячний розлад». За своїм психічним станом ОСОБА_2 рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2015 року (справа 127/5263/15-ц) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжено надання амбулаторної примусової допомоги без її згоди.

Пацієнтка щомісячно оглядалась дільничним лікарем-психіатром. Приймала підтримуюче лікування - риспаксол. На тлі призначеного лікування стан пацієнтки не покращився - залишається тривожною, внутрішньо напруженою, виснажливою в розмові. 09 вересня 2015 року пацієнтка скоїла суїцідальну спробу і була госпіталізована до ВОПНЛ, де перебувала по 17 листопада 2015 року з даігнозом: «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Суїцидальна спроба (отруєння азалептолом)». В зв'язку з госпіталізацією АППД було припинено. 18 листопада 2015 року представлена на ЛКК.

Висновок комісії лікарів-психіатрів від 18 листопада 2015 року (протокол № 128): Діагноз: «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Спроба самогубства (отруєння азалептолом)». Захворювання ОСОБА_2 носить хронічний характер з періодичними психотичними станами, які приводять до загострення хвороби, що може завдати шкоди її здоров'ю в разі не надання їй амбулаторної психіатричної допомоги. Рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року (справа №127/26418/15-ц) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_4 призначено надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги без її згоди.

Висновок комісії лікарів-психіатрів від 14 квітня 2016 року (протокол № 47): Діагноз: «Органічний маячний розлад (шизофреноподібний)». За своїм психічним станом ОСОБА_2 представляє безпосередньо небезпеку для самої себе в зв'язку з загостренням психічного захворювання, відмовою від підтримуючого лікування, скоєнню повторної суїцидальної спроби (отруєння медикаментами), тому рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

З огляду на зазначене вище Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» звернувся до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник КЗ «ВОПНЛ ім. академіка ОСОБА_3» ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просила заяву задовольнити. Вказала, що пацієнтка потребує постійного підтримуючого лікування.

Прокурор Чайка О.Г. у судовому засіданні просив суд заяву про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2 без її згоди задовольнити, враховуючи зокрема обставини справи, а саме те, що ОСОБА_2 потребує підтримуючого лікування, а також те, що остання раніше неодноразово лікувалась в КЗ «ВОПНЛ ім. О.І. Ющенко».

ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено амбулаторну примусову психіатричну допомогу (а.с. 4).

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 47 від 14 квітня 2016 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м. Вінниці провулок Разіна, буд. 1 перебуває на обліку в ВОПНЛ ім. академіка ОСОБА_3 з 1990 року. Оглянувши ОСОБА_2 лікарі-психіатри дійшли висновку, що за своїм психічним станом ОСОБА_2 представляє безпосередньо небезпеку для самої себе в зв'язку з загостренням психічного захворювання, відмовою від підтримуючого лікування, скоєнню повторної суїцидальної спроби (отруєння медикаментами), тому рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди. Діагноз: «Органічний маячний розлад (шизофреноподібний)» (а.с. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

У звязку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як ОСОБА_2 потребує психіатричної допомоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 279-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці м. Вінниці, провулок Разіна, 1, без її згоди - задовольнити.

Продовжити амбулаторну психіатричну допомогу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці м. Вінниці, провулок Разіна, 1 в примусовому порядку без її згоди.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_4

Народні засідателі: С.Г. Чорна

ОСОБА_5