Справа № 301/1995/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що 08 березня 2016 року помер її чоловік - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ФМ, № 206827, яке видане 10 березня 2016 року, актовий запис № 21.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами розташованими за адресою - с. Ільниця, вул. Учительська (раніше Піонерська), 19, Іршавського району, Закарпатської області.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно в рівних частинах заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Заповіт складено 25 жовтня 2011 року та посвідчено секретарем Ільницької сільської ради ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №385.

Позивачка прийняла спадщину, за померлим чоловіком, так як була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, (на даний час Учительська) 19, Іршавського району Закарпатської області.

Відповідач по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 16 квітня 2016 року подали до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6 заяви про відмову від прийняття спадщини.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачу було відмовлено в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи (зареєстровані у встановленому законом порядку) щодо належності житлового будинку, що знаходиться в с. Ільниця, вул.. Учительська, 19.

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок позивачка вимушена звернутися до суду за вирішенням питання належності спадкового майна.

Спадкодавцю спадковий житловий будинок належав на підставі свідоцтва про право власності від 12.06.1987 року за №15, виданого згідно рішення Ільницької селищної ради від 21.05.1987 року за №83. Однак оригінал свідоцтва втрачено, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Земельна ділянка для будівництва житлового будинку надана згідно рішення виконавчого комітету Ільницької селищної ради №149 від 17 вересня 1987 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити та розглянути справу без її участі, тому на підставі ст.169 ЦПК України справу розглянуто в її відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, але надіслала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою ОСОБА_1, тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 08 березня 2016 року помер помер чоловік позивачки - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ФМ, № 206827, яке видане 10 березня 2016 року, актовий запис №21.(а.с.5)

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою с. Ільниця, вул.. Учительська (раніше Піонерська), 19, Іршавського району, Закарпатської області.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно в рівних частинах заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Заповіт складено 25 жовтня 2011 року та посвідчено секретарем Ільницької сільської ради ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №385.(а.с.12)

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, за померлим чоловіком, так як була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, (на даний час Учительська) 19, Іршавського району Закарпатської області.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 16 квітня 2016 року подали до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6 заяви про відмову від прийняття спадщини.(а.с.14-15)

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачці було відмовлено в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи (зареєстровані у встановленому законом порядку) щодо належності житлового будинку, що знаходиться в с. Ільниця, вул.. Учительська, 19, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6 № 204/02 -14 від 22.09.2016 року.(а.с.16)

За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок позивачка вимушена звернутися до суду за вирішенням питання належності спадкового майна.

Спадкодавцю спадковий житловий будинок належав на підставі свідоцтва про право власності від 12.06.1987 року за №15, виданого згідно рішення Ільницької селищної ради від 21.05.1987 року за №83. Однак оригінал свідоцтва втрачено, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Земельна ділянка для будівництва житлового будинку надана згідно рішення виконавчого комітету Ільницької селищної ради №149 від 17 вересня 1987 року.

У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Згідно до правової позиції, викладеної у ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» вбачається, що у відповідності до ст..2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст..3 вище вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку,який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України , акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою КМУ від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінченим будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (ОСОБА_7 Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю а експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (ОСОБА_7 Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розміру штрафів»).

Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 10,11,15, 118,119, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 16,328,1216,1223, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування, право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: с. Ільниця, вул. Учительська (раніше Піонерська), 19 Іршавського району, Закарпатської області, після смерті ОСОБА_3, який помер 08 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. А. Даруда