Справа № 751/3312/16-ц Провадження № 22-ц/795/1415/2016 Головуючий у I інстанції -Косач І. А. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Мамонової О.Є.

при секретарі - Халимон Т.Ю.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_8., представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Качури В.В., представника третьої особи ПАТ КБ „ Приват Банк" Рожка С.М., представника третьої особи ПАТ „ Банк „Демарк" Руденко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1, Державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1 про визнання прилюдних торгів недійсними,

треті особи - Державне підприємство „ СЕТАМ", ПАТ КБ „ Приват Банк", ПАТ „ Банк „Демарк",

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.06.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ, ОСОБА_1, третя особа - ДП «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України про визнання прилюдних торгів недійсними - задоволено. Визнано недійсними електронні торги, які були проведені ДП «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України 02.11.2015 року в частині продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Центральний ВДВС м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1, ДП «СЕТАМ» подали апеляційні скарги в яких просять скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.06.2016 року, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційних скарг Центрального ВДВС м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та ДП «СЕТАМ» рішення місцевого суду є необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, в повному обсязі не досліджені фактичні обставини по справі.

В скарзі заявники зазначають, що 1/2 частина спірної квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної, спільної часткової власності, набула статусу нерухомого майна та є об»єктом цивільних прав, а квартиру можна розділити в натурі тільки у користування.

Посилаються, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно якого 1/2 квартири належала спадкодавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності, право власності на яку зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно виданим КП «ЧМБТІ», а також той факт, що спірна частина квартири була об»єктом цивільних правовідносин при отриманні спадщини ОСОБА_2

Крім того, в апеляційній скарзі ДП «СЕТАМ» зазначає, що посилання позивача та суду першої інстанції на те, що ДП «СЕТАМ», як організатор електронних торгів по лоту № 103264 діє у відповідності до наказу Міністерства юстиції України від 02.10.2015 року № 1885/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» та Тимчасового порядку є невірним, оскільки такі електронні торги відбувались у відповідності до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5.

Доводи скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що оскаржуване рішення місцевого суду від 07.06.2016 року є незаконним, необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, прийняте в порушення матеріального та процесуального права.

Заявник в скарзі посилається на те, що позивач довгий час не проживає у спірній квартирі, власником іншої 1/2 частини квартири, а також переможцем електронних торгів є ОСОБА_1, яка стала власником квартири в цілому.

Суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків про задоволення позову, оскільки не встановив наявності порушень, що могли вплинути на результат торгів, і не вказав, які саме права й законні інтереси особи, яка оспорює прилюдні торги, порушено при проведенні електронних торгів.

Вказує, що позивач є боржником перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та ВАТ "Демарк", про що є рішення суду, на підставі чого здійснювалося саме виконання рішення шляхом реалізації належної 1/2 частини квартири з прилюдних торгів.

Визнаючи електронні торги недійсними суд першої інстанції необґрунтовано послався на порушення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5.

В судовому засіданні не встановлено порушень державним виконавцем правових норм при вчиненні підготовчих дій по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна боржника, дії державного виконавця з приводу накладення арешту, звернення стягнення в судовому порядку не оскаржувалися, а тому є правомірними.

Заявники в скаргах зазначають, що не підлягає застосуванню правова позиція викладена в постанові ВСУ від 12.06.2013 року по справі № 6-32цс13.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-1807, виданого 22.05.2007 року є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 81, 121 т. 1).

На виконанні в Центральному відділі Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження ВП № 47938585 з виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 26127,92 грн. на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» згідно виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 24.02.2014 року, та про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку «Демарк» заборгованості в сумі 29145,58 грн. згідно виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 28.09.2009 року (а.с.6).

Відповідно до протоколу № 126686 проведення електронних торгів, переможцем визначено ОСОБА_1, яка придбала 1/2 частину спірної квартири за ціною 58522,53 грн. (а.с.145 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відчуження майна з торгів відноситься до угод купівлі-продажу, а така угода може визнаватись недійсною у судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки продаж з прилюдних торгів частини квартири, без визначення та деталізації частки суперечить цивільному законодавству України, та обгрунтовано послався на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові № 6-76цс13 від 18 вересня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як убачається в обґрунтування, підстав для визнання торгів недійсними позивачем зазначено недодержання при проведенні прилюдних торгів норм Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року й Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закон № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158.

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Разом із тим аналіз положень Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Зазначені правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 12 червня 2013 року № 6-32цс13, 24.10.2012 року № 6-116цс12, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5 затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204, положення якого поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

Як вбачається, протоколом № 126686 прилюдних електронних торгів від 02.11.2015 року найменування майна визначено, як 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, ціна продажу 58 522, 53 грн. (а.с. 145 т.с. 1).

Посилання суду першої інстанції на порушення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року за № 68/5, та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 754/4038 під час підготовки і проведення електронних торгів, не призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно п. 1 розд. 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, лот - одиниця майна, що виставляється для продажу на електронних торгах; прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

П. 9 розділу ІІІ Тимчасового порядку передбачає, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира або інше житлове приміщення, в інформації про майно додатково зазначаються:

розмір жилої та нежилої площі будинку, квартири, іншого житлового приміщення; місце розташування чи місцезнаходження; встановлені обмеження; відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір); кількість поверхів будинку, поверх, на якому розташована квартира, інше житлове приміщення; кількість кімнат, площа кожної кімнати; інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди.

Розділу ІХ Тимчасового порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Таким чином, хоча на правовідносини між сторонами поширюються положення Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204, разом з тим виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних або електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних або електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних або прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних або публічних торгах, а відтак є правочином.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги ДП «СЕТАМ», що є не обгрунтованими висновки суду першої інстанції, який послався на порушення Тимчасового порядку, організатором електронних торгів по лоту № 103264 ДП «СЕТАМ», який діяв у відповідності до наказу Міністерства юстиції України від 02.10.2015 року № 1885/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», оскільки електронні торги відбувались у відповідності до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення враховуючи положення ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг Центрального ВДВС м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та ДП «СЕТАМ», що 1/2 частина спірної квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної, спільної часткової власності, не набула статусу нерухомого майна та не є об»єктом цивільних прав, оскільки квартиру можна розділити в натурі тільки у користування, та посилання, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1/2 квартири належала спадкодавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності, право власності на яку зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно виданим КП «ЧМБТІ», тобто спірна частина квартири була об»єктом цивільних правовідносин при отриманні спадщини ОСОБА_2, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Доводи скаржника ОСОБА_1, що позивач довгий час не проживає у спірній квартирі, а власником іншої 1/2 частини квартири та переможцем електронних торгів є ОСОБА_1, яка стала власником квартири в цілому та що ОСОБА_2, є боржником по виконавчим провадженням на користь ПАТ КБ «Приват Банк» та ВАТ «Банк Демарк», за наявності порушень нормативних актів, які визначають поняття лота, як одиниці майна, що виставляється для продажу на прилюдних або електронних торгах - об'єктом реалізації якого було нерухоме майно, яке не було виділене в натурі в окремий самостійний об'єкт власності, за умови встановлення судом порушення вимог порядку при проведенні торгів, які призвели до порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів, є необгрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги є довільним тлумаченням правових норм, та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду І інстанції перевірено в межах доводів апеляційних скарг і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1, Державного підприємства «СЕТАМ» відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: