Справа № 372/680/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/4961/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 42 24.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування приміщенням квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала наступним:

Сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частинах належить квартира АДРЕСА_1. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 19,3 кв.м та 11,8 кв.м, кухні площею 7,9 кв.м, вбиральні площею 1 кв.м, ванни 2,6 кв.м, коридора площею 7,4 кв.м, балкона (тераси) площею 2,01 кв.м.

Між позивачем, її батьком ОСОБА_3 та братом ОСОБА_2 виникли конфліктні стосунки та непорозуміння щодо користування житлом. У зв'язку з тим, що відповідачі перешкоджають позивачу в користуванні належною їй частиною квартири, просила суд встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в володіння та користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м, а в спільне володіння і користування відповідачів - кімнату 19,3 кв.м, залишивши всі інші приміщення квартири (кухню, вбиральню, ванну, коридор, балкон) у володінні та користуванні всіх співвласників квартири.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2016року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що встановлення запропонованого позивачем порядку користування приміщеннями квартири не відповідає розмірам часток співвласників та користувачів спірної квартири. При цьому також вважає, що судом безпідставно взято до уваги факт проживання в спірній квартирі малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки належних доказів з цього приводу не надано. Вважає, що є усі підстави для задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свою незгоду з ухваленим по справі рішенням суду, апелянт зазначала, що суд безпідставно посилався на можливість порушення права малолітнього сина відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на проживання у спірній квартирі, оскільки наявність такого його права в ході розгляду належним чином встановлено не було.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Наявна в матеріалах справи (а.с. 75) довідка ТОВ «Міський житловий центр» від 30.05.2016 року зазначає лише склад сім'ї ОСОБА_3 та жодним чином не засвідчує факт проживання малолітнього ОСОБА_5 у спірній квартирі. Інших доказів з цього приводу представлено до суду не було. Не можуть обґрунтовувати факт наявності у малолітнього права на проживання в квартирі й положення ст. 156 ЖК України, оскільки доказів факту вселення його до квартири також представлено не було.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що факт проживання малолітнього ОСОБА_5 в спірній квартирі доведено не було, відтак суд безпідставно послався на можливість порушення його прав у разі задоволення позову. В той же час, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив також й з того, що запропонований позивачем порядок користування квартирою порушить баланс рівності часток її співвласників та призведе до порушення їх прав, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до положень ч. 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з матеріалів справи, співвласниками квартири є сторони по справі. Між ними не було досягнуто домовленостей щодо порядку користування спільним майном. Позивачу належить 1/3 частина вказаної нерухомості. В той же час вона просить виділити їй у користування частину житлової площі квартири, що перевищує розмір її частки в ній. При цьому встановлення запропонованого позивачем порядку користування погіршує стан інших співвласників, у користуванні яких залишається житлова площа квартири, менша від розміру їх часток в ній.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову відповідають вимогам закону, відтак передбачені законом підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова