Справа №225/5614/15-ц
Провадження № 2/225/60/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2016 року Дзержинського міського суду Донецької області у складі: судді Бабенко С.С., при секретарі Федорцовій І.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Торецьку Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного університету управління про стягнення попередньої оплати за надання освітньої послуги,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до договору № 11д-42 від 25.08.2013 року укладеного між нею та відповідачем, відповідно до умов якого відповідач зобовязався виконати навчання ОСОБА_3 за рахунок її коштів. Розділом І договору визначений обовязок відповідача виконати навчання студента ОСОБА_3 на денній формі навчання за спеціальністю бакалавр економіки та підприємства в ОСОБА_2 державному університеті управління з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. За надані відповідачем навчальні послуги вона зобовязалась сплатити за весь строк навчання 38000 гривень, в тому числі 4750грн. за кожний місяць навчання. ОСОБА_3 навчання отримав в повному обсязі, оплата за договором виконана своєчасно та в повному обсязі. У звязку з проведенням на території м. Донецька АТО, навчання на ІІ курсі почалось лише 01.10.2014 року в той же час було сплачено ІІ семестр навчання в розмірі 4750 грн., але фактично навчання не розпочалось і в листопаді адміністрації університету частково була переведена до м. Маріуполь. Оскільки в м. Маріуполь, а також на території всієї Донецької області проводилась антитерористична операція ОСОБА_3 не мав змоги їздити на навчання до м. Маріуполя та продовжував навчання у м. Донецька, де здав зимову сесію. Навесні нею було прийнято рішення про необхідність переведення сина до іншого навчального закладу на підконтрольній території Україні. Відповідачем було видано довідку про відрахування ОСОБА_3 з університету на підставі наказу МОНУ № 1348 від 18.11.2014 року згідно з наказом № 131 від 01.04.2015 року. Вона зверталась до бухгалтерії відповідача із вимогою повернути сплачені кошти за період навчання 2014 2015 рр. в сумі 9500грн., у звязку з тим, що її син з листопада місяця 2014 року не навчався в університеті, але отримала відмову. Вважає, що дії відповідача в частині відмови повернути частину коштів, що нею були сплачені в якості попередньої плати за надання освітньої послуги за договором незаконними, у звязку з чим звернулась до суду.

Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні заявленних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений про причини неявки суд не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 державний університет управління було укладено договір № 11д-42 від 25.08.2013 року про навчання в ОСОБА_2 державному університеті управління за рахунок коштів фізичних осіб (а.с.7-8) Відповідно до умов договору відповідач зобовязався здійснити навчання студента ОСОБА_3 за рахунок коштів позивача. Загальна вартість освітньої послуги становить 38 000грн., відповідно до п.п.4.4. позивач повинна була вносити плату за навчання кожного семестру в сумі 4750грн.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 6 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» в редакції чинній станом на дату укладення договору між Університетом, Позивачем та Відповідачем, визначено, що розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік.

Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання.

Плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно.

Відповідно до п.п.2.5. Договору № 11д-42 від 25.08.2013 року у разі дострокового припинення дії договору (незалежно від підстав такого припинення) у звязку з ненаданням студенту освітньої послуги відповідач зобовязався повернути частину коштів, що були внесені замовником як попередня плата за надання освітньої послуги.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено навчання ОСОБА_3 за І-ІІ семестр другого курсу в сумі 9500 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 36755 від 13.10.2014 року та 15.05.2015 року № 40032 (а.с.10-12)

Разом з тим на підставі наказу МОНУ № 1348 від 18.11.2014 року ОСОБА_3 було відраховано з навчального закладу за наказом № 131 від 01.04.2015 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 фактично не навчався в університеті в період з 2014 року по 2015 рік, за який позивачем були сплачені кошти, відповідач у відповідності до п.п.2.5 договору № 11д-42 від 25.08.2013 року про навчання в ОСОБА_2 державному університеті управління повинен був повернути кошти, що були внесені позивачем як попередня плата.

В порушення умов вищезазначеного договору грошові кошти відповідачем повернуті не були.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується долученою до справи квітанцією про його оплату (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 державного університету управління на користь ОСОБА_1 попередню плату за надання освітньої послуги в сумі 9500 (девять тисяч пятсот) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя