Справа № 452/2230/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" жовтня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Самборі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Самбірська міська рада Львівської області про встановлення земельного сервітуту,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, щожитловий будинок АДРЕСА_1 складався із трьох квартир, а саме : кв.№1 - придбана ОСОБА_2 03.02.2000 р., кв.№2 - придбана ОСОБА_3 06.11.1990 р., кв.№3 - придбана ОСОБА_1 28.07.2000 р. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла і її майно успадкувала ОСОБА_2 В користуванні даного будинку була земельна ділянка площею 0,0862 га, яка рішенням Самбірської міської рада №90 від 25.07.2005 р. була приватизована як спільна сумісна власність власників квартир для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради від 28 січня 2010 р. №30 було проведено виділ часток будинку в окремі будинковолодіння: квартира позивача №3 стала будинком №8Б, а квартири №1 та №2 - залишились будинком №8. Власникам були видані Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Також відбувся розділ земельної ділянки площею 0,0862 га. Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку від 29.07.2011 р. та від 29.07.2011 р. позивач є власником земельної ділянки площею 0,0295 га, а ОСОБА_2 - відповідно власником земельної ділянки площею 0,0567 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дані земельні ділянки межують між собою. Раніше вони були, як загальна територія - подвір'я одного будинку із загальним проходом до спільних сходів на балкон, як перехід до квартир. Тепер відповідач не дає користуватись даним проходом, чинить різні перешкоди. Він не має ні входу на подвір'я, ні заходу на балкон до проходу до квартири, тобто не може належним чином користуватися своєю земельною ділянкою, що є порушенням його права власності. Облаштувати інший проїзд до будинку позивача зі сторони сусідньої земельної ділянки (АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_4.) не має можливості. Просить встановити на його користь безстроковий безоплатний земельний сервітут, який полягає у праві проходу (до земельної ділянки, колодязя, сходів балкону та по балкону до квартири позивача, тобто по раніше існуючому проходу) щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача,ОСОБА_5, вимоги позову підтримала,посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, щоКірикГ.І. входу до своєї земельної ділянки не має, ходить до свого будинку зі сторони буд.№10 по вул.Окружній в м.Самборі, Львівської області. Між буд.№8А та буд.№10 по вул.Окружній в м.Самборі, Львівської області, є заїзд спільного користування шириною приблизно 5 м. Перешкод проходити або проїжджати у ОСОБА_1 через цей проїзд не має і він ним уже користується другий рік. Але це є до певного часу. Перешкод у користуванні колодязем, відборі з нього води її довіритель поки що не має, однак відповідач може його огородити та чинити перешкоди позивачу у його використанні. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 погодився із доводами його представника, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_6, позов не визнав та пояснив, що поділ земельної ділянки відбувався за спільною домовленістю між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, яка виражена в спільній заяві, посвідченій приватним нотаріусом Самбірського нотаріального округу. Ініціатором такої заяви був саме позивач. Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку позивача, від точки Б до точки В - є вказано землі загального користування (заїзд). Між буд.№8Б, який належить позивачу, та буд.№10 по вул. Окружній в м.Самборі, Львівської області, є проїзд шириною приблизно 6 м і є всі можливості для влаштування входу до будинку позивача. Перешкод у користуванні колодязем позивачу також ніхто не чинить. Відтак відсутні підстави для встановлення земельного сервітуту, просив в позові відмовити.

Представник 3-ї особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору - Самбірської міської ради Львівської області. ОСОБА_7, пояснив, що позивач ОСОБА_1 має прохід-проїзд до свого будинку з іншого боку. Земельна ділянка біля буд.8А (власник будинку ОСОБА_4.) є неприватизованою і перебуває в комунальній власності. При вирішенні спору покладався на думку суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, позивача, представника 3-ї особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2, в 1/1 частці і це підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.05.2010 року.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0295га, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2(кадастровий номер НОМЕР_1).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.07.2010 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52122692 від 27.01.2016 р., ОСОБА_2.є власником будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52122972 від 27.01.2016 р., ОСОБА_2.є власником земельної ділянки, площею 0,0567га, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1(кадастровий номер НОМЕР_3).

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Ст.99 ЗК України встановлено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Відповідно до ч.1 ст.100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

На підставі ч.1 ст.401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно абз.2 і 3 п.22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7, види земельних сервітутів, які можуть бути встановленірішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України; цей перелік неє вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи беззазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувачаземельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, щозвертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Із опису межземельної ділянкиОСОБА_1 площею 0,0295га, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2, (кадастровий номер НОМЕР_1), відображеної в Державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 ОСОБА_1 відомо, що з т.А до т.Б - це є землі загального користування (вул.Окружна); з т.Б до т.В - землі загального користування (заїзд); з т.В до т.Г - землі гр ОСОБА_8; з т.Г до т.Д - землі загального користування (р.Млинівка); з т.Д до т.А - землі гр. ОСОБА_2, ОСОБА_9

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2015 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Самбірської міської ради Львівської області, Управління Держгеокадастру у Самбірському районі Львівської області про усунення перешкод та визнання недійсними правовстановлюючих документів в позові відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2016 р. відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2015 р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29.03.2015 р. залишено без змін.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2016 р. відомо, що судом встановлено, що «Доводи позивача про наявність перешкод щодо забору води з колодязя, який знаходиться на ділянці, що належить ОСОБА_2, та відсутність можливості під'їзду до будинку позивача (ОСОБА_1.) спростовуються матеріалами справи, оскільки з державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого ОСОБА_1, а саме з розділу «опис меж» земельної ділянки вбачається, що від точки «Б» до «В» знаходяться землі загального користування (заїзд), що свідчить про наявність вільного та безперешкодного доступу до майна позивача (а. с. 26).Із ситуаційного плану розташування земельних ділянок біля будинків сторін наявний проїзд шириною орієнтовно 6 м, через який позивач вільно та безперешкодно потрапляє до своєї квартири та на свою земельну ділянку».

Дана ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2016 р. набрала законної сили.

На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи встановлені обставини,суд прийшов до висновку, що позивач має вільний та безперешкодний доступ до свого будинку та земельної ділянки зі сторони буд.№10 по вул.Окружній в м.Самборі, Львівської області(від точки «Б» до «В» знаходяться землі загального користування - заїздшириною орієнтовно 6 м), перешкод у використанні зазначеного заїзду вже другий рік йому ніхто не чинить, що було підтверджено представником позивача та ним самим у судовому засіданні, а тому відсутні правові підстави для встановлення земельного сервітуту, оскільки наявні інші можливості для доступу позивача до його майна.

Також суд відхиляє твердження позивача щодо можливого чинення йому перешкод відповідачем у користуванні колодязем, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються на припущеннях, суперечать дійсним, встановленим в судовому засіданні обставинам щодо вільного доступу та використання позивачем вказаного колодязя і відбору води з нього, які позивачем не заперечувалися.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя