Справа № 630/20/16-ц
Провадження № 2/630/90/16
17 жовтня 2016 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Косенко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень до нього від 21 березня 2016 року і 30 березня 2016 року, просив здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя наступним чином:
визнати право власності ОСОБА_1 на автомобіль КІА SORENTO ХМ, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 видане 26 березня 2013 року ВРЕР м. Луганська;
визнати право власності ОСОБА_2 на автомобіль КІА ED CEED, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8, видане 26 травня 2015 року Центром ДАІ 6302 в Харківській області;
визнати право власності ОСОБА_2 на причеп HENRA COURONNE XL, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_9, номер кузова НОМЕР_5, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10, видане 04 грудня 2015 року;
визнати за ОСОБА_2 право власності на жеребця вестфальської породи 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 70702747;
судові витрати розподілити пропорційно до задоволених вимог.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що з 27 січня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2016 року. У них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_7. Під час шлюбу вони придбали автомобіль КІА ED CEED, який був зареєстрований на ім'я позивача, а також інше цінне майно, яке було зареєстроване на ім'я дружини: автомобіль КІА SORENTO ХМ, причеп HENRA COURONNE XL та жеребця вестфальської породи 2009 р.н., кличка «Кантадор». З січня 2015 року вони з дружиною не проживають разом, сім'я розпалася остаточно через різні погляди на життєві ситуації та сімейне життя, що й призвело до розірвання шлюбу. Але все набуте під час шлюбу майно відповідач не бажає поділити добровільно, що й змусило його звернутися до суду з позовом.
Представники відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в ході проведення попереднього судового засідання позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, але усно підтвердили ті обставини, що автомобіль КІА ED CEED і автомобіль КІА SORENTO ХМ були придбані в період шлюбу, та являються спільним майном подружжя. Приналежність коня і причепа до спільного майна подружжя представники відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заперечили тим, що таке майно не належить ОСОБА_2, та мали намір представити документи про відчуження. До того ж представником ОСОБА_3 були подані письмові заперечення, в яких вона вказувала на те, що під час реєстрації автомобілів на прізвище кожного з подружжя відбувся розподіл спільного майна. Необхідність залишення автомобіля КІА SORENTO ХМ у власності відповідача ОСОБА_2 обумовлена необхідністю безпечного пересування разом з донькою та використання його у перевезенні коней для участі у змаганнях і зайняті кінним спортом, адже автомобіль обладнаний пристроєм для буксирування причепа. Також представник ОСОБА_3 вказувала на необхідність врахувати при поділі спільного майна наявність у подружжя грошових коштів на рахунках в кредитних зобов'язань.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з'явились, але подали до суду заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності. Одночасно з цим, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 просили суд розглянути справу в заочному порядку у відсутності відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач та її представники не сповістили, тому суд виходить з того, що їх неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про відкладення розгляду справи відповідач та її представники до суду не подавали. Суд, зі згоди представників позивача, розглянув справу за відсутністю відповідача в заочному порядку.
В судовому засіданні, дослідивши подані сторонам докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 27 січня 2009 року, який було розірвано за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2016 року в справі № 630/896/15-ц. В цій справі сторони визнали і підтвердили ту обставину, що вони припинили спільне проживання в січні 2015 року і з того часу не вели спільне господарство.
Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_11 від 02 вересня 2008 року у чоловіка ОСОБА_1 і жінки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_7, яка на теперішній час проживає разом з матір'ю, відповідачем по даній справі.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.
Згідно зі ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірванні шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які перуть участь у справі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог.
При визначенні обсягу спільно нажитого подружжям рухомого майна, яке підлягає розподілу, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль КІА CEED, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, 2012 року випуску, з жовтня 2012 року зареєстрований на праві власності на ім'я ОСОБА_1, позивача по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8, виданим 26 травня 2015 року Центром ДАІ 6302 в Харківській області.
Автомобіль КІА SORENTO ХМ, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, з 2013 року зареєстрований на праві власності на ім'я ОСОБА_2, відповідача по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7, виданим 26 березня 2013 року ВРЕР м. Луганська.
Сторони підтвердили та визнали ту обставину, що обидва автомобілі були придбані під час перебування в шлюбі та спільні кошти.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру МВС України, на ім'я ОСОБА_2 з 04 грудня 2015 року зареєстрований на праві власності причеп HENRA COURONNE XL, 2008 року випуску. Але цей причеп слід визнати особистою власністю відповідача, оскільки він придбаний в період окремого проживання сторін в зв'язку з фактичним припиненням з січня 2015 року шлюбних відносин, що підтвердив позивач у своєму позові.
Крім того, у власності ОСОБА_2 перебуває жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 702747. Відомості про ОСОБА_2 саме як власника жеребця відображені в технічних результатах спортивних змагань, організованих федерацією кінного спорту.
Однак, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 являється майстром спорту, професійно займається кінним спортом та конем користується індивідуально, суд розцінює цього коня як особисту власність відповідача, тому виключає з обсягу речей, набутих за час шлюбу.
Таким чином, під час судового розгляду судом встановлений обсяг майна, спільно набутого подружжям, наявного на час розірвання шлюбу - це автомобіль КІА CEED і автомобіль КІА SORENTO ХМ. При визначенні вартості майна суд приймає за основу вартість, визначену позивачем, оскільки відповідач та її представники не надали доказів того, що вартість майна інша. Під час підготовки справи до розгляду судом було роз'яснено представникам відповідача про можливість подання належних та допустимих доказів, зокрема, у виді висновків експерта, на підтвердження вартості двох вищевказаних автомобілів. Але відповідач ОСОБА_2 не здійснила оплату вартості судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою від 30 березня 2016 року за клопотанням її представника ОСОБА_3.
За оцінкою сертифікованого суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 вартість автомобіля КІА CEED, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, 2012 року випуску, складає 348835,00 грн., а вартість автомобіль КІА SORENTO ХМ, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, - 621351,00 грн.
Позивач ОСОБА_1 в позові наголошував на необхідності передання йому під час розподілу спільного майна автомобіля КІА SORENTO ХМ, але належних та допустимих доказів на обґрунтування саме такого порядку розподілу майна суду не представив.
При розподілі майна в натурі суд враховує ті обставини, що автомобілі були зареєстровані за кожним з подружжя окремо, що свідчить про певну домовленість між сторонами в момент придбання щодо подальшого користування вказаними автомобілями. Крім того, у відповідача ОСОБА_2 виникає необхідність у транспортуванні належного їй причепа для перевезення коней, для чого більш пристосованим є саме автомобіль КІА SORENTO ХМ, який має більшу потужність та відповідне обладнання.
За таких обставин, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 і в порядку поділу спільного майна подружжя визнає за ним право особисто власності на автомобіль КІА CEED, та визнає право власності за відповідачем ОСОБА_2 на автомобіль КІА SORENTO ХМ. В зв'язку з цим, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 136258,00 грн. (348835,00 + 621351,00 = 970186,00 / 2 = 485093,00 - 348835,00 = 136258,00), так як вартість присудженої відповідачу неподільної речі перевищує вартість части позивача у спільному майні.
Одночасно суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та скасовує застосовані заходи забезпечення позову, а також повертає позивачу зайво сплачену при зверненні до суду з даним позовом суму судового збору.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суду судового збору, який нею не оплачений в повному розмірі при поданні 23 січня 2016 року зустрічного позову, не зважаючи на те, що цей позов було залишено без розгляду через повторну неявку. Так, виходячи з визначеної ціни зустрічного позову, відповідач повинна була сплатити судовий збір в сумі 4134,00 грн., але фактично сплатила лише 826,80 грн.
Керуючись ст.ст. 57, 60-71 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213, 215, 224, 225 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на автомобіль КІА CEED, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8, видане 26 травня 2015 року Центром ДАІ 6302 в Харківській області.
Визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль КІА SORENTO ХМ, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 видане 26 березня 2013 року ВРЕР м. Луганська.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 136258 (Сто тридцять шість тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 00 коп., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 2067,00 грн.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню у будь-який спосіб автомобіля КІА SORENTO ХМ, номер кузова VIN- НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 видане 26 березня 2013 року ВРЕР м. Луганська, вжиті ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 03 лютого 2016 року.
Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони позивачу ОСОБА_1 вчиняти дії по відчуженню у будь-який спосіб автомобіля КІА CEED, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8, видане 26 травня 2015 року Центром ДАІ 6302 в Харківській області, вжиті ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 30 березня 2016 року.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.

Суддя О. О. Малихін