Номер провадження: 22-ц/785/6367/16
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й. Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна, про усунення від права на спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2016 року,

встановила:

У січні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила усунути від права на спадкування ОСОБА_5 за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка - ОСОБА_8, у встановлені строки вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім неї до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернулася і відповідачка.

Вона та відповідачка є спадкоємцями за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_8 заповів відповідачці належну йому квартиру АДРЕСА_1. Все інше майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, і все що буде йому належати на день смерті, і на що за законом він буде мати право, спадкодавець заповів їй.

Протягом 2014 р. її чоловік знаходився у тяжкому фізичному стані, постійно знаходився на лікуванні. У зв'язку з тяжкою онкологічною хворобою та безпорадним станом потребував постійної сторонньої допомоги. Відповідачка, знаючи про стан здоров'я батька, відвідувала його надзвичайно рідко, свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої допомоги та моральної підтримки.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, за вказаних у позові підстав.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Посилалися на безпідставність позову.

Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська О.В. у судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2016. р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання, призначене на 15.09.2016 р., не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Від сторін надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначене на 15.09.2016 р.. Розгляд справи було відкладено на 20.10.2016 р..

Від апелянта та її представника вдруге надійшли клопотання про відкладення судового засідання, призначене на 20.10.2016 р.. Керуючись ч. 2 ст. 305 ЦПК України, клопотання було відхилено колегією суддів.

Відповідачка та третя особа у судове засідання, призначене на 20.10.2016 р., не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмових заперечень, пояснень на скаргу, заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка є спадкоємцем за заповітом, який охоплює все спадкове майно. Від спадщини не відмовилася, своєчасно подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. На час хвороби батька донька була студенткою стаціонарного відділення Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова. Під час хвороби неодноразово відвідувала батька в лікарні, підтримувала його морально. ЇЇ батько - ОСОБА_8 був матеріально забезпеченою людиною, не потребував сторонньої фінансової допомоги, сам оплачував своє лікування. ОСОБА_5 не усувалася від фізичного піклування за батьком, не маючи при цьому можливостей допомагати хворому матеріально. Таким чином, позивачем не доведені передбачені ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 ЦК України обставини (а. с. 82 - 85).

Колегія суддів вважає, що повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. 1224 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про народження (Т. 1, а. с. 164) ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_8.

16.09.2000 р. позивачка уклала шлюб з ОСОБА_8 (а. с. 7).

04.04.2014 р. ОСОБА_8 склав нотаріально посвідчений заповіт, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_5. Все інше його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що за законом він буде мати право заповів ОСОБА_4 (Т. 1, а. с. 116).

28.05.2014 р. ОСОБА_8 склав новий нотаріально посвідчений заповіт, яким все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, всі його майнові права, рухоме та нерухоме майно, та все те, що буде належати йому на день смерті, в тому числі цінні папери, будь-які грошові внески з відсотками та компенсаціями, будь-які рахунки в усіх банківських та фінансових установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, майно, яке залишилося як спадок після смерті його матері - ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на яке він має право, він заповів ОСОБА_5 (Т. 1, а. с. 92 - 92 зворотня сторона).

Протягом 2014 р. ОСОБА_8 хворів на тяжку онкологічну хворобу (Т. 1, а. с. 117, 130).

ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи на лікуванні в Німеччині, ОСОБА_8 помер (Т. 1, а. с. 78 - 81 зворотня сторона).

26.08.2014 р. до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини (Т. 1, а. с. 77 - 77 зворотня сторона).

15.12.2014 р. до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини (Т. 1, а. с. 95).

Між сторонами по справі склалися спадкові правовідносини щодо спадкування за заповітом, усунення від права на спадкування.

За правилами, передбаченими ст. 1217, ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Не мають право на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, у зв'язку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, на що посилається у позові ОСОБА_4, особа може бути усунена від права на спадкування, якщо спадкування здійснюється за законом.

По справі встановлено, що спадкування ОСОБА_5, яку позивачка просить усунути від права на спадкування, здійснюється за заповітом.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на те, що позивачка не довела передбачені ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України обставини, є помилковими. Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. Необхідно змінити мотивувальну частину рішення щодо підстав відмови у позові.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції знаходження в касаційному суді іншої справи про визнання заповіту недійсним, знаходження спадкодавця у безпорадному стані, необхідність здійснення над ним стороннього догляду, здійснення витрат на лікування спадкодавця тільки позивачкою, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин та вищевказаних вимог ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для змінити рішення суду є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні. Необхідно відмовити в задоволенні позову за вищенаведених в цьому рішенні обґрунтувань, змінивши таким чином мотивувальну частину рішення суду першої інстанції щодо обґрунтування підстав відмови у позові. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2016 року - змінити в частині обґрунтування підстав відмови у позові.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш