Провадження № 6/761/930/2016
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.

за участю державного виконавця: Салеомона А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло зазначене подання.

Державний виконавець Салеомон А.А. просить: тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України, до виконання своїх зобов'язань, покладених наказом №910/9692/14 від 07.07.2014 року, виданий Господарським судом м.Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларчик» на користь ТОВ «Баядера Логістік» боргу в сумі 13731,02 грн.

Своє подання державний виконавець обґрунтовує тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №49730552, що відкрите на підставі наказу №910/9692/14 від 07.07.2014 року, виданого Господарським судом м.Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларчик» на користь ТОВ «Баядера Логістік» боргу в сумі 13731,02 грн.

Як зазначає державний виконавець, боржник не виконав рішення суду в добровільному порядку, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку та надано строк на самостійне виконання рішення протягом семи днів з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. В межах виконавчого провадження зроблено запит щодо встановлення майнового стану боржника. За повідомленням ДФС України боржник має рахунок в АТ «Укрсиббанк», на який постановою державного виконавця від 15.04.2016 року накладено арешт на грошові кошти. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено обтяження на майно боржника. Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2В є керівником боржника з 06.04.2010 року. Вимоги, які направлені боржнику також залишились без реагування. А тому, враховуючи зазначене заявник вважає, що є достатні підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларчик»- ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ч.1). Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ч.2).

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити, так як іншим чином неможливо вплинути на належне виконання рішення суду боржником.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.12.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гаврилів А.В. відкрив виконавче провадження №49730552 з виконання наказу №910/9692/14 від 07.07.2014 року, виданого Господарським судом м.Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларчик» на користь ТОВ «Баядера Логістік» боргу в сумі 13731,02 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику. Доказів, що боржник отримав постанову суду надано не було.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Ларчик».

В межах даного виконавчого провадження, державний виконавець зробив запит про наявність рахунків боржника (відповідь № від 28-12-2015 року) та постановою від 15.04.2016 року наклав арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунках ПАТ «Укрсиббанк»; зробив запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відсутнє майно у боржника.

В той же час суду не надано доказів, що вимога державного виконавця отримана боржником, не надано доказів, що запрошення на прийом до державного виконавця отримано боржником та проігнороване ним.

Також державний виконавець не надав доказів, що він неодноразово виходив за місцем знаходження боржника.

Отже, оскільки з подання та документів наданих до нього не вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя: Н.Г.Притула