Справа № 521/4313/16-ц
№пр.2/521/2532/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючий суддя Целух А. П.

При секретарі Корнієнко Л.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який просить стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди 4379 гривень 71 коп.:з яких залишилися неоплаченими 1826,91 грн. з вартості відновлювального ремонту мого автомобіля, франшиза - 510 грн., витрати по оплаті двох експертних досліджень - 1042,80 грн.:, витрати на правову допомогу 1000 гривень, а також моральну шкоду у розмірі - 5000 грн. При цьому позивач посилається на те,обставини викладені у позові.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, надала до суду письмові заперечення,при цьому пояснила, що укладений із ПАТ «Європейський страховий альянс» договір страхування має покривати усі страхові виплати, тому він не являється належним відповідачем щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Також заперечував щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 09 березня 2015 року у період часу з 17 годин 10 хвилин до 19 годин 13 хвилин відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ДЕО», державний номер НОМЕР_1 по вул. Гайдара в м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем з припаркованим автомобілем «Тойота», державний номер ВН 0893 CM. . Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси. від 08.06.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію СХХ 225286 ОСОБА_1 є власником автомобіля «Тойота»,, державний номер ВН 0893 CM.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ / 4426266 автомобіль «ДЕО», державний номер НОМЕР_1 застрахував ПАТ «Європейський страховий альянс» страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи - 500.

Як вбачається із виписки по картковому рахунку позивача ОСОБА_1 18.11.2015 року відповідно до страхового акту 34/1505/цв04/10/0 ПАТ «Європейський страховий альянс» перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 9134,35 грн

З вказаних розрахунком позивач погодився та на цей час розрахунок ним не оскаржується.

Таким чином, судом встановлено, що заподіяна позивачу матеріальна шкода у розмірі 9134,35 грн. не перевищує ліміт відповідальності, встановлений полісом № АІ / 4426266 .

Однак, для відновлення пошкодженого автомобіля позивача ОСОБА_1 звернулась до Одеського Науково-Дослідним Інституту Судових Експертиз та відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 835-09-15 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номер ВН 0893 CM. на 15 вересня 2015 року складає 11471,46 гривень.

Окрім того, відповідно квитанції до прибудкового касового ордеру № 835/09 від 15.09.2015 року позивачем ОСОБА_1 за проведення оцінювання пошкоджень сплачено 600 гривень,та квитанції від 01.04.2015 року позивачем ОСОБА_1 за виконання експертного дослідження Одеським Науково-Дослідним Інститутом Судових Експертиз сплачено 442,80 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092.

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

При цьму, відповідно до ст.3 Закону №1961- ІV обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника. Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №4 від 1.03.2013 року (п.16) роз»яснив, що «питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону №1961- ІV обов»язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Непрд»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі».

Так, позивачка вимагає стягнути на її користь на відшкодування завданої унаслідок ДТП майнової шкоди, що відповідає ліміту, визначеного полісом і п.9.3. ст.9 Закону №1961- ІV.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача, які були підтримані стороною позивача в судовому засіданні, про стягнення всієї суми майнової шкоди не з ПАТ «Європейський страховий альянс», а саме з відповідача ОСОБА_2 в частині не виплаченої суми страховою компанією, заявлені неправомірно. При цьому, суд приходить до висновку, що доводи представника відповідача, що саме страхова компанія повинна сплатити всю суму майнової шкоди, яка не перевищує ліміт відповідальності, є обґрунтованими та доведеними, за виключенням доводів стосовно вимог про стягнення франшизи.

Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону «Про страхування». Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст. 12 Закону № 1961-IV. Розмір франшизи, що визначений у зазначеному Законі, встановлюється при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. У даному випадку розмір франшизи у полісі № АІ / 4426266 визначений у розмірі 500 грн.

Суд погоджується частково з доводами позивача, про те, що на її користь підлягає франшиза , однак зазначає що франшиза яка підлягає стягненню на її користь становить 500грн відповідно до полісом № АІ / 4426266.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так на підтвердження свої вимог позивачем не надано до суду доказів завдання їй моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, порушення способу життя всієї родин, в зв'язку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., згідно представленої квитанції, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з нормами ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.79 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи .

Заявляючи вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу позивачем не було представлено доказів на підтвердження того, яка саме особа надала правову допомогу , чи є вона адвокатом або фахівцем в галузі права, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Проаналізувавши положення діючого законодавства з правовідносинами, які виникли між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково доведені та обґрунтовані.

Відповідно до ст..88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166-1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України "Про страхування", Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволеної вимоги судовий збір у розмірі 29,38 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ