АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/1629/15-ц Головуючий І інстанції Бабкова Т.В.
Провадження: 22-ц/790/4615/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Довгаль А.П., Коваленко І.П.,

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок та Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 травня 2016 року та ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2, Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказів та рішення зборів, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та оплати часу вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди , -

встановила:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вказав, що на підставі рішення розширеної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі по тексту ХМО УТМР) від 31.01.2015р. його було обрано виконуючим обовязки голови ХМО УТМР до проведення конференції, відповідальним за її підготовку та проведення у визначену дату - 04.04.2015р. В звязку з зазначеним рішенням ради головою президії ХМО УТМР ОСОБА_4 02.02.2015р. було винесено наказ №5 про звільнення ОСОБА_4 з 02.02.2015р. з посади голови президії ХМО УТМР у звязку з виходом на пенсію та призначення виконуючим обовязки голови президії ХМО УТМР з 03.02.2015р. ОСОБА_1 Головою президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі по тексту ХОО УТМР ) ОСОБА_5 02.02.2015р. було видано наказ №11, яким ОСОБА_1 призначено виконуючим обовязки голови президії ХМО УТМР з 02.02.2015р. з окладом згідно штатного розкладу. За відсутності кворуму та безпідставно 14.02.2015р. було проведено розширені збори ради ХМО УТМР, на якому вирішено про відсторонення ОСОБА_1 від виконання обовязків голови президії ХМО УТМР та призначення виконуючим обовязків голови президії ХМО УТМР ОСОБА_2 Зазначене рішення позивач вважає незаконним. На підставі вказаного незаконного рішення новим виконуючим обовязки голови президії ХМО УТМР ОСОБА_2 16.02.2015р. було видано наказ №7, яким ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючого обовязку ХМО УТМР за п.2 ст.40 КЗпП України. Аналогічний наказ про звільнення позивача з 14.02.2015р. згідно п.2 ст.40 КЗпП України було видано за №16 від 14.02.2015р. головою президії ХОО УТМР ОСОБА_5 Позивач зазначає, що підстави для його звільнення - через невідповідність працівника займаній посаді, або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи, не відповідають дійсності, є недоведеними, при проведенні звільнення не дотримано встановлену законодавством процедуру, наказ №7 від 16.02.2015р. взагалі видано неповноважною особою ОСОБА_2, якого обрано на посаду виконуючого обовязки голови президії ХМО УТМР за відсутності кворуму.

Просив визнати незаконним та протиправним наказ від 16.02.2015 року №7, визнати незаконними та протиправними дії виконуючого обовязки голови президії ХМО УТМР ОСОБА_2 щодо прийняття незаконного та протиправного наказу від 16.02.2015 року №7, скасувати цей, визнати факт відсутності повноважень у ОСОБА_2, як виконуючого обовязки голови президії ХМО УТМР, звільнення позивача з посади виконуючого обовязки голови президії ХМО УТМР визнати незаконним та правотиправним, визнати незаконними та протиправними дії виконуючого обовязки Голови президії ХОО УТМР ОСОБА_3 щодо прийняття наказу від 14.02.2015 року №15, скасувати наказ від 14.02.2015 року №15. Поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обовязки голови президії ХМО УТМР. Покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ХМО УТМР матеріальну відповідальність та стягнути на користь ОСОБА_1 чотири оклади в розмірі 12 800 грн. за час вимушеного прогулу з урахуванням інфляції та індексації, та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Судові витрати стягнути з відповідачів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.05.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ №15 від 14.02.2015р. голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_5 про призначення ОСОБА_2 на посаду виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок з 14.02.2015р. Визнано незаконним наказ №16 від 14.02.2015р. голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок згідно статті 40 пункт 2 КЗпП України. Визнано незаконним наказ №7 від 16.02.2015р. виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов'язки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок згідно статті 40 пункт 2 КЗпП України. Поновлено з 14.02.2015р. ОСОБА_1 на посаді виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок. Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період роботи з 03.02.2015р. по 14.02.2015р. у сумі 1350 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період роботи з 03.02.2015р. по 14.02.2015р. у сумі 1350 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час оплати строку вимушеного прогулу з 14.02.2015р. по 19.05.2016р. у сумі 45 386 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Стягнути з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь держави судові витрати 2755 грн. 28 коп.

У травні 2016 року голова президії ХМО УТМР ОСОБА_2 та голова президії ХОО УТМР ОСОБА_3 звернулись до суду з заявою про розяснення рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.05.2016 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обовязки голови президії ХМО УТМР з 14.02.2015 року, в якій просили чітко зазначити відповідача та його орган управління, який повинен відновити ОСОБА_1 на посаді на виконання рішення суду.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок про розяснення рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2, Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок, голови президії Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказів та рішення зборів, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та оплати часу вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ХМО УТМР та ХОО УТМР подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Посилались на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґ рунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно встановлено факт виникнення трудових відносин між позивачем та ХМО УТМР. Оскільки, згідно норм чинного законодавства працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору. Трудовий договір з ОСОБА_1 не укладався. Позивач до виконання трудових обов'язків не приступав, заробітна плата йому не нараховувалась. Суд першої інстанції прийшов до не вірного висновку, що рада ХМО має право у виключних випадках кооптувати (включати) до свого складу членів та обирати їх до керівних посад. На думку суду, подання головою ХМО ОСОБА_4 заяви про звільнення і є тим самим виключним випадком, керуючись яким рада на зборах 31.01.2015 р. обрала позивача на керівну посаду - в.о. голови. Рада (у виключних випадках) має право обирати осіб на керівні посади зі своїх членів, тоді як позивач не був членом ради ХМО, на розширених зборах ради від 31.01.2015 р. питання про обрання позивача до членів ради ХМО не вирішувалось. Суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що у протоколі зборів ради від 14.02.2015 р. не зазначено конкретних фактів неякісного виконання роботи, а йдеться лише про виключно суб'єктивну оцінку роботи позивача. Однак, основною метою обрання позивача в.о. голови ХМО була підготовка та проведення конференції 04.04.2015 р., але за два тижні його «роботи з документами» з'ясувалось, то позивач необхідних дій для підготовки конференції не здійснює. Судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини щодо вчинених позивачем дій з підготовки конференції та суто формально вирішено питання про поновлення позивача на посаді. Встановлені судом дії позивача на посаді (отримання відповіді на запит, заповнення карти зі зразками підпису для банку) не мають відношення до підготовки конференції. Крім того, поновлюючи позивача вказаним рішення на тимчасовій роботі, строк якої сплив 04.04.2015 р., суд поновив позивача на неіснуючій посаді. Відповідно до абз. З п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у суду є право визнати укладений з працівником строковий трудовий договір недійсним в частині строку його дії у разі невідповідності трудового договору п.п. 2,З ст.23 КЗпП. Але позивачем обрання його в.о. голови до проведення конференції в частині строковості не оскаржувалось. Таким чином, в частині поновлення позивача на посаді в.о. голови ХМО УТМР суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, штучно продовживши позивачу строк виконання ним обов'язків голови. Також, зазначено, що питання поновлення строків звернення до суду відповідно до ст. 234 КЗпП не вирішувалось, рішення про відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу прийнято судом без встановлення факту порушення процесуальних строків звернення до суду. Судом першої інстанції при вирішенні спору щодо стягнення заробітної плати не було взято до уваги табель обліку робочого часу ХМО УТМР за лютий 2015 року, згідно якого позивач не приступив до роботи, а тому безпідставно з відповідачів стягнуто на користь позивача заробітну плату за період з 03.02.2015 року по 14.02.2015 рік.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ХМО УТМР та ХОО УТМР подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду заяви про розяснення рішення. Посилались на порушення судом норм процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з що, з урахуванням поданої заяви про звільнення обраного на конференції голови президії міжрайонної ради та приймаючи до уваги положення чинного статуту ХМО УТМР, які регламентують порядок обрання голови міжрайонної ради ( голови президії міжрайонної ради) виключно на конференції ХМО УТМР, умови у виключних випадках кооптування (включення) до членів ради, та прийшов до вірного висновку, що призначення виконуючим обовязки голови президії ОСОБА_1 на час до проведення конференції, необхідно вважати як факт укладення трудових правовідносин між ним та ХМО УТМР з укладанням трудового договору у вигляді наказу про прийняття на роботу на визначений строк. Факт видання наказів про призначення виконуючим обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, передання документів та печаток організації 02.02.2015р. позивачу з боку ОСОБА_4, з 03.02.2015р. свідчать про - те, що позивач фактично приступив до виконання своїх обовязків на вказаній посаді. Задовольняючи вимогу позивача про незаконність та скасування наказів №7 від 16.02.2015 року та №15 від 14.02.2015 року та №16 від 14.02.2016 року, суд першої інстанції вірно виходив з вимог ст.40 КЗпП України. З урахуванням призначеного ОСОБА_1 посадового окладу відповідно до штатного розкладу та кількості відпрацьованих днів, суд першої інстанції пришов до вірного висновку про часткове задоволення позовин вимог ОСОБА_1 в цій частині. Виходячи з положень ст.235 КЗпП України та у звязку із доведеністю факту звільнення позивача без законних підстав суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про поновлення позивача на попередній роботі з виплатою на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з часу незаконного звільнення відповідно до наказу №16 від 14.02.2015р.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 19.05.2016 року містить чітке зазначення, накази яких посадових осіб про звільнення з роботи ОСОБА_1 є незаконними, а тому підстав вважати, що рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у розгляді справи, не вбачається.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення розширених зборів ради ХМО УТМР від 31.01.2015р. діючим на той час головою президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_4,О. 02.02.2015р. було видано наказ № 5 про звільнення ОСОБА_4 з 02.02.2015р. в зв'язку із виходом на пенсію та призначенням з 03.02.2015р. виконуючим обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_1 з призначенням його відповідальним за проведення виборчої конференції 04.04.2015р. ( а.с. 123).

Того ж дня наказ про призначення ОСОБА_1 виконуючим обов'язки голови, президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 02.02.2015р. з окладом згідно штатного розкладу на підставі рішення розширених зборів ради ХМО УТМР від 31.01.2015р. було видано головою президії обласної ради ХОО УТМР ОСОБА_3 (а.с.124).

Відповідно до положень п.4.8 статуту ХМО УТМР врегульовано право міжрайонної ради ХМО УТМР у виключних випадках кооптувати ( тобто включати ) до свого складу членів ХМО УТМР і обирати їх до керівних органів.

Посилання апелянта, на той факт, що у ХОО УТМР та ОСОБА_1 були відсутні трудові відносини є безпідставним.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у звязку з звільненням з посади діючого та обраного на конференції голови президії міжрайонного ради ХМО УТМР ОСОБА_4, в межах наданої статутом компетенції, за наявністю кворуму, 31.01.2015р. міжрайонною радою фактично було прийнято рішення про кооптування (включення) до її складу члену ХМО УТМР ОСОБА_1 з призначенням його тимчасово виконуючим обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, що підтверджується виданим наказом про призначення ОСОБА_1 виконуючим обовязків голови президії міжрайонної ради з 02.02.2015р.

В ході розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції відповідачами не спростовано факт того, що після видання наказів про призначення виконуючим обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР позивачу були передані документи та печатка організації. Таким чином, позивач фактично приступив до виконання своїх обовязків як в.о. обовязки голови президії ХМО УТМР.

Матеріали справи містять два протоколи проведення 14.02.2015р. зборів розширеної ради ХМО УТМР, які мають відмінності свого змісту, (а.с.69-70, 92-93). Зокрема, вказані протоколи мають відмінності в частині даних щодо присутніх на засіданні ради членів міжрайонної ради: протокол, наданий позивачем - про присутність 17 членів ради з 33 обраних на конференції, протокол, наданий представником відповідачів - про присутність 21 члена ради з 33 обраних на конференції. При цьому кворум міжрайонної ради необхідний для прийняття рішень у вигляді 2/3 кількості складу був відсутній.

14.02.2015р. міжрайонною радою було вирішено питання щодо звільнення з посади виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_1 у звязку з недовірою; затверджено кандидатуру ОСОБА_2 як виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР; призначено дату конференції ХМО УТМР на 21.02.2015р.

На підставі рішення розширеної ради ХМО УТМР від 14.02.2015р., головою президії ХОО УТМР ОСОБА_5 14.02.2015р. було видано наказ №15 про призначення ОСОБА_2 виконуючим обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 14.0.2.2015р. з посадовим окладом згідно штатного розкладу, та наказ № 16 про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР з 14.02.2015р. згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Крім того, на виконання вказаного рішення новопризначеним виконуючим обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР ОСОБА_2 16.02.2015р. було видано наказ №7 про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, судова колегія вважає вірним висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо незаконності та скасування наказів №7 від 16.02.2015р., №. 15 від 14,02.2015р. та № 16 від 14.02.2015р. є обґрунтованими та підлягали задоволенню. Вимоги позивача щодо визнання в судовому порядку незаконним, винесеним за відсутністю кворуму рішення ради ХМО УТМР, яке по суті є рішенням колегіального органу громадської організації, задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачувальної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судова колегія вважає доведеним факт звільнення позивача без законних підстав, висновок суду першої інстанції про поновлення позивача на попередній роботі з виплатою на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.02.2015р. - часу незаконного звільнення згідно з наказом №16 від 14.02.2015р. є вірними.

Відповідно до штатного розкладу ХМО УТМР на 2015 рік встановлено, що посадовий оклад голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР, встановлений 3000 грн.( а.с.176)

Посилання апелянта на той факт, що судом першої інстанції при вирішенні спору щодо стягнення заробітної плати не було взято до уваги табель обліку робочого часу ХМО за лютий 2015 року, згідно якого позивач не приступив до роботи є безпідставними, оскільки після винесення наказу від 02.02.2015 року ОСОБА_1 приступив до виконання своїх службових обовязків, що підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами про виконання ним трудових обовязків в якості виконуючого обовязки голови президії міжрайонної ради ХМО УТМР , а саме: підписаними позивачем запитами від імені організації, оформленим зразком підпису для банківських рахунків організації (а.с. 238-240).

Таким чином, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення заробітної плати з врахуванням відпрацьованого часу з 03.02.2015р. по 14.02.2015р. у розмірі 1 350 грн. з урахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

У випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяців роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у в зв'язку з порушенням термінів їх виплати з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Період вимушеного прогулу вважається з дня незаконного звільнення з 14.02.2015р. по день ухвалення рішення судом першої інстанції, тобто по 19.05.2016р. у звязку з чим судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача ХМО УТМР на користь позивача середній заробіток за час оплати вимушеного прогулу в розмірі 45 386 грн. з врахуванням утримання прибуткового податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Внаслідок порушення законодавства про працю в частині порядку оплати заробітної плати та через незаконне звільнення ОСОБА_1 було завдано моральних страждань. З врахуванням, що позивач тривалий час був позбавлений частини належної йому до виплати заробітної плати, що в сукупності з неправомірним звільненням примушувало його здійснювати додаткові зусилля для підшукування нового місця роботи та отримання нових засобів існування, змінювати звичайний ритм життя через необхідність захищати порушені права у суді та з урахуванням положень ст. 22 ЦК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивача грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн.

В рішенні суду від 19.05.2016 року чітко зазначено, накази яких посадових осіб про звільнення з роботи ОСОБА_1 є незаконними, тому відсутні підстави вважати, що рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у розгляді справ.

Висновки рішення та ухвали суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги Харківської міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок, Харківської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 травня 2016 року та ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді