Справа № 456/23/16-ц
Провадження № 2/456/576/2016
РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Ринок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу в розмірі 2355,40 грн. та 1491,63 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 16.04.2007р. між КП «Ринок» та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про надання в користування торгового місця № 135 А на території КП «Ринок». Торгове місце являє собою ділянку території КП «Ринок площею 6 кв. м. Згідно з п.4.2.3 договору підприємець зобовязаний у встановлений строк оплачувати КП «Ринок» передбачені договором платежі. Відповідно до п.5.1. Договору за користування торговим місцем №135А підприємець до 10 числа поточного місяця сплачує КП «Ринок» плату в розмірі 135,00 грн. шляхом внесення вказаної суми готівкою в касу підприємства або переказу її на розрахунковий рахунок КП «Ринок» в установі банку.

Згідно з п.7.2 Договору у випадку порушення підприємцем п.5.1 Договору, підприємець сплачує КП «Ринок» за кожен день прострочення платежу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діятиме в цей період від суми простроченого платежу.

01.02.2008р. новозбудований торговий павільйон, в якому знаходилась секція торгове місце ОСОБА_1 був введений в експлуатацію. КП «Ринок» умови договору виконало надало ОСОБА_1 в користування торгове місце. Остання не виконувала умови Договору не сплачувала орендну плату.

Рішеннями Господарського суду Львівської області від 24.09.2009р., 10.02.2010р., 20.09.2011р. стягнуто з ФОП ОСОБА_1 заборгованість за користування торговим місцем за періоди 01.02.2008р. по 23.02.2009р., з 23.02.2009р. по 11.01.2010р., з 11.02.2010р. по 14.09.2011р.

З 15.09.2011р. ОСОБА_1 продовжувала користуватись торговим місцем № 135а, орендну плату за користування таким не сплачувала.

У звязку з цим утворилася заборгованість за період: жовтень грудень 2011р. - 513 грн., за 2012р. 936,70 грн. (нараховано 2052,00 грн., сплачено 1125,30 грн.); у 2013р. 1710,00 грн. (нараховано 2052,00 грн., сплачено 342,00 грн.); в січні 2014р. нараховано 171,00 грн.; лютого 2014р. по 13.07.2014р. нараховано 1010,60 грн.

Всього, за період з грудня 2014р. по 13.07.2014р. заборгованість ОСОБА_1 складає 3233,60 грн.

Підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду від 14.08.2012р. відповідно до довідки з ЄРЮО та ФОП.

Про припинення статусу підприємця ОСОБА_1 адміністрацію КП «Ринок» не повідомила, продовжувала користуватись торговим місцем, здійснювати торгівельну діяльність, що підтверджується складеним працівниками Стрийського МВ ГУ МВС протоколом.

17.09.2015р. ОСОБА_1 знову зареєстрована як фізична особа підприємець.

За період з 22.07.2014р. по 17.09.2015р. ОСОБА_1, не будучи зареєстрована як підприємець, продовжувала користуватися місцем на ринку, тому зобовязана сплатити КП «Ринок» за користування таким 2625,40 грн. Остання сплатила лише 270 грн., тому сума заборгованості становить 2355,40 грн. Пеня, передбачена п.7.2 Договору за період з 11.06.2015р. по 20.12.2015р. складає 1491,63 грн.

В судовому засіданні представник позивача, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка позов заперечила, пояснила, що дійсно користується торговим місцем № 135А в КП «Ринок» на підставі укладеного договору. Однак, вважає, що згідно з чинним законодавством має пятдесятивідсоткову пільгу на сплату орендної плати, так як є інвалідом другої групи та має на утриманні дитину-інваліда. Однак, керівництво КП «Ринок» не бажає враховувати дану пільгу, що вона розцінює як намагання останнього позбавити її цього місця на ринку.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 901 передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 16.04.2007р. між КП «Ринок» та приватним підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір про надання останній в користування торгового місця на КП «Ринок» за № 135а площею 6 кв. м. Термін дії договору до 01.01.2018р.

Згідно з п.4.2.3, п.5.1 Договору ОСОБА_1 зобовязувалася у встановлений строк - до 10 числа поточного місяця сплачувати КП «Ринок» плату за користування торговим місцем №135а в розмірі 135,00 грн. шляхом внесення вказаної суми готівкою в касу підприємства або переказу такої на розрахунковий рахунок КП «Ринок» в установі банку.

Наказом №5 від 21.01.2014р. КП «Ринок» встановлено плату за користування торговим місцем в розмірі 186 грн. на місяць.

Згідно з п.7.2 Договору у випадку порушення підприємцем п.5.1 Договору, підприємець сплачує КП «Ринок» за кожен день прострочення платежу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діятиме в цей період від суми простроченого платежу.

Відповідачка, не будучи протягом 22.07.2014р. 17.09.2015р. зареєстрованою як фізична особа підприємець, продовжувала здійснювати протягом зазначеного періоду торгівельну діяльність на торговому місці № 135а в КП «Ринок», що підтверджується листами КП «Ринок» Стрийському МВ ГУ МВС України у Львівській області та Стрийській ОДПІ від 04.06.2015р. №56, від 22.07.2015р. №68; відповіддю №9732 від 19.06.2015р. Стрийського МВ ГУ МВС. Сама ж відповідачка не заперечила того, що користується зазначеним торговим місцем.

Отже, судом встановлено, що відповідачка фактично користувалася протягом 22.07.2014р. - 17.09.2015р. орендованим торговим місцем, однак, за користування таким сплатила 19.05.2015р. лише 270 грн., в результаті чого утворилася заборгованість з орендної плати в розмірі 2355,40 грн.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати послуги користування торговим місцем, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини.

Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості. Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу та спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобовязань за договором.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Враховуючи наведене, перевіривши правильність нарахування заборгованості та пені, суд вважає, що є всі підстави стягнути з відповідача заборгованість, яка на час звернення до суду становить 2355,40 грн. основного боргу та 1491 грн. 63 коп. пені.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст.88 ЦПК України з урахуванням того, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.509, 525, 526, 901, 903 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Ринок» 2355 (дві тисячі триста пятдесят пять) грн. 40 коп. основного боргу, 1491 (одну тисячу чотириста девяносто одну) грн. 63 коп. - пені та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судових витрат.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_2