Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3383/15 Головуючий у 1-й інстанції: Наумова І.Й.
Є.У. № 333/1098/16ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись та про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину, в якому зазначила, що зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 10.02.1995 року, який було розірвано 17.03.2005 року. Від шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_5 до його повноліття, але 13.11.2014 року йому вже виповнилось 18 років і аліментні зобов'язання батька були припинені. В подальшому, на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2015 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року, з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання вже повнолітнього ОСОБА_5, який продовжував навчання, починаючи 27 січня 2015 року і по 29 травня 2015 року. На даний час ОСОБА_5 навчається у 9-а класі Запорізької загальноосвітньої вечірньої школи ІІ-ІІІ ступенів № 31 у 2015-2016 навчальному році, з огляду на що потребує допомоги свого батька, тим більше що ОСОБА_5 є повнолітньою непрацездатною особою - інвалідом дитинства та не перебуває на повному державному забезпеченні. А наявних доходів позивача, не вистачає на повноцінне утримання (у тому числі навчання) дитині-інваліда. Син проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, але повністю забезпечити його на період навчання у позивача немає можливості. Сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Оскільки ОСОБА_3 фізично здорова, працездатна людина, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, у розмірі ? всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання даної позовної заяви та до закінчення навчання останнім чи до досягнення останнім 23-го віку в залежності від того, яка з зазначених обставин настане першою та на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_5 у розмірі ? всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатної особи.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/10 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/20 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року на весь час непрацездатності дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4,витрати на правову допомогу у розмірі 1102,40 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що 10.05.1995 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2011 року стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

13.11.2014 року ОСОБА_5 виповнилося 18 років.

У відповідності до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0293320 ОСОБА_5 є інвалідом другої групи (інвалідність встановлена до грудня 2016 року) та віднесений до категорії непрацездатних. та у відповідності до довідки Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району отримує соціальну допомогу інвалідам з дитинства 2 групи у розмірі 1074,00 грн. ( ас. 7,83).

Згідно довідки, виданої Директором ЗЗВШ №31, ОСОБА_5 навчається у 8-а класі в Запорізькій загальноосвітній вечірній школі ІІ-ІІІ ступенів №31 Запорізької міської Ради Запорізької області в 2015-2016 навчальному році ( а.с. 14).

ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітний в Південному РЦЗ м. Запоріжжя має щомісячний дохід у сумі 544 грн., в той час як дохід повнолітнього сина складає 1 074 грн. (а. с. 51,70,83,93).

Крім того відповідач страждає на бронхіальну астму, що потребує постійного придбання ліків та лікування ( а.с. 76,78,79) , обтяжений виховання малолітнього сина ОСОБА_6 ( а.с. 41,48)

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд у порушення ч. 1 ст. 199 СК України не перевірив чи має відповідач можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

Отже позивачка у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довела суду ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, а саме не довела, що відповідач може надавати допомогу своєму непрацездатному сину який продовжує навчання.

Судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року по цій справі скасувати, та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: