ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2163/16-ц
Провадження № 2/210/1021/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" жовтня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретарі: Куксенко О.В.

сторони, які беруть участь у справі: позивач: - ОСОБА_2, представник позивача - ОСОБА_3; відповідач - ОСОБА_4, представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року до Дзержинського районного суду міста ОСОБА_1 надійшов позов від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що 09 січня 2007 року помер батько позивача, ОСОБА_6 , який був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті, після його смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру .

Дана квартира 12 травня 1994 року була приватизована на померлого ОСОБА_6, його сина , позивача по справі ОСОБА_4, на дружину позивача ОСОБА_7 та на доньку позивача ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № Дз-825 , даний документ , як вказує у своїй заяві Позивач, постійно зберігався у ОСОБА_6

19 лютого 2016 року Позивач звернувся до Третьої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак державним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , і порекомендовано звернутись до суду про поновлення строку для прийняття спадщини.

Причиною пропуску встановленого законом терміну позивач вказує ту, що приблизно в 2002-2003 роках Позивач знявся з реєстраційного обліку , в звязку з тим , що він часто виїздив до інші міста на заробітки .Після смерті батька, Позивачем по справі, в липні 2007 року були втрачені паспорт та свідоцтво про народження ..

На основі викладеного позивач просить суд визначити їй додатковий строк, у два місяці , для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого 09 січня 2007 року ОСОБА_6 .

Позивач та його представник, кожен окремо, позов підтримали. В обгрунтування позову зазначали, що Позивач часто виїздив в інші міста на заробітки .Про смерть свого батька Позивач дізнався 09 січня 2007 року в телефонній розмові з донькою - ОСОБА_7 йому стало відомо , що помер його батько після чого він одразу приїхав щоб поховати його , однак відповідач по справі ОСОБА_4 взяла витрати по похованню на себе .Після чого , приблизно в липні 2007 року в м. Нікополі у Позивача було викрадено валізу де знаходились зокрема документи Позивач , а саме : паспорт та свідоцтво про народження. Дружина позивача ОСОБА_7 відмовилася допомагати Позивачу у вирішенні питання поновлення документів . Після чого , як зазначив позивач, він по мірі можливості почав відновлювати свої втрачені документи , окрім цього звернувся до відповідача ОСОБА_4 , щоб вона повернула документи на квартиру та надала свідоцтво про смерть батька для звернення до нотаріальної контори , однак остання категорично відмовилась надати Позивачу вище вказані документи . Після чого в лютому 2016 року Позивач звернувся до нотаріальної контори з заяву про прийняття спадщини, пояснивши нотаріусу за яких підстав ним було пропущено строк для прийняття спадщини , вона неодноразово викликали відповідача по справі , яка також подавала заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 , але остання в нотаріальну контору не зявилась , у звязку з чим Позивач просить суд задовольнити його заяву та надати додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9.

Присутній у судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, вказуючи , що Позивачем не зазначені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини , оскільки посилання позивача на ті обставини , що він часто виїздив до інших міст по роботі на заробітки не може бути підставою поновлення строку для прийняття спадщини після смерті , відповідно до вимог закону перебування в іншому місці не може слугувати перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини , оскільки з такою заявою він міг звернутись до будь-якого нотаріуса України з можливістю поштової пересилки такого документа до нотаріуса м. Кривого Рогу , а тому на їх думку у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Крім того, посилання позивача на те, що ним був втрачений паспот, також не можуть бути підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки з моменту втрати паспорту і протягом півроку з моменту відкриття спадщини у позивача не було перешкод своєчасно звернутись із заявою про відновлення паспорту, та своєчасно звернутись до нотаріуса.

Дослідивши матеріали справи, суд того висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Судом були встановлені наступні обставини і визначені, відповідно до них, правовідносини:

ОСОБА_6 помер 09 січня 2007 року , на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію Свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 657922 , з відповідним актовим записом № 39 (а.с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на частку в квартирі АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло № Дз-825 видане 12.05.1994 року управління УЖКГ виконкому Криворізької міської ради згідно розпорядження № Дз-290 від 04.02.1994 року , та зареєстровано на праві спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 70П-498-498 (а.с. 11) .

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджено Свідоцтвом про народження серії 1-АГ № 795394 , виданого Дзержинським відділом РАЦСу м. Кривого Рогу , 21 січня 1981 року , відповідно до якого батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6 (а.с. 7).

Позивач надав довідку від 15.12.2015 року № 3186 про проживання його батька, гр.ОСОБА_6 за адресою: м. Кривий Ріг. АДРЕСА_2 , у період з 1969 року по 09 січня 2007 року , тобто до дня смерті (а.с. 8).

З копій матеріалів спадкової справи за № 45/2007, наданої за ухвалою суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_6 - батька позивача, чоловіка відповідача, було заведено спадкову справу 45/2007 за заявою ОСОБА_4 від 02 лютого 2007року за № 67. Свідоцтво про прав на спадщину не видавалось.

Постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 19 лютого 2016 року, позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_6 , у зв'язку із тим, що заявник пропустив, установлений законом шестимісячний термін, для подачі такої заяви, а також у зв"язку із тим, що між спадкоємцями виникла суперечка (а.с. 9)

У постанові державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори , вказано, та з матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцем за законом на майно померлого ОСОБА_6 , є його дружина ОСОБА_4 , яка спадщину у встановлений законом строк прийняла , оскільки 02 січня 2007 року за № 67 подала до Третьої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом , на підставі якої заведено спадкову справу за номером № 45/2007.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У ст. 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а у ч. 3 цієї ж статті указано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 N 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов"язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16) .

Спадкоємцем за законом, першої черги, є син померлого, який пропустив передбачений законом шестимісячний строк, для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, з причини, які, на переконання суду, не можна визнати поважними, виходячи з наступного.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску зазначеного строку можуть бути визнані: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Поряд із цим, виходячи із розяснень, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Позивач в обгрунтування причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначав, що після поховання батька виїжджав на заробітки, потім втратив документи, та вживав заходи щодо їх поновлення.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу положень частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 59 ЦПК України встановлена вимога щодо допустимості доказів, на які посилаються сторони. Положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 (колишня дружина позивача) та ОСОБА_8 (донька позивача), кожен окремо, будучи під присягою, повідомили суду про те, що позивач був обізнаний про смерть свого батька, був присутній на похованні, дійсно відїжджав на заробітки, в нього було скрутне матеріальне становище, він втратив документи - паспорт, свідоцтво про народження. Також свідки зазначили, що між позивачем та відповідачем склалися незадовільні неприязні відносини, оскільки відповідач відмовилась сприяти позивачу у відновленні документів.

Враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що позивачем не наведено суду та не надано доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а саме наявність об"єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій, спрямованих на своєчасне подання заяви про прийняття спадщини.

Вчинення дій по відновлнню документів як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Так з копій паспорту позивача вбачається, що паспорт отримано ним 29 травня 2015 року (а.с. 6), а із заявою про прийняття спадщини він звернувся лише у лютому 2016 року. Належних та допустимих доказів того, що в період часу з травня 2015 року та до лютого 2016 року у позивача були непереборні обставини, які перешкоджали подати в цей час заяву до нотаріуса в ході судового розгляду не здобуто.

Так само не здобуто в ході судового розгляду й належних доказів того, що в період часу з 09 січня 2007 року і до 29 травня 2015 року позивач був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини, а також доказів того, що саме в цей період часу позивачем були втрачені документи, що засвідчують його особу, та він вживав дії, спрямовані на їх відновлення, що унеможливлювало звернення до нотаріуса із заявою.

Суд, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини, в ході судового розгляду, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, встановив, що причини, на які ОСОБА_2 посилається як на підставу для визначення йому додаткового строку, а саме: перебування на заробітках не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Що стосується посилань позивача на втрату документів та неможливість їх відновлення у період часу з січня 2007 року по лютий 2016 року, то належних та допустимих доказів в обгрунтування таких обставин судом не здобуто.

У зв'язку з тим, що причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на подачу заяву про прийняття спадщини судом не встановлені, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 1269, 1270, 1272 ЦК України та статтями 10, 11, 60, 88, 212 та 214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2016 року.

Суддя: О. В. Чайкіна