Провадження № 22-ц/779/1986/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору №б/н від 15 грудня 2006 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») надало ОСОБА_3 кредит на суму 6 000 грн шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобовязань, станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість, яка становить 13 593, 06 грн., яка складається: 5 996, 63 грн.- заборгованість за кредитом; 6 272, 95 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 623, 48 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту банк просив стягнути 13 593, 06 грн. боргу, а також судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 15.12.2006 року станом на 31.08.2015 року в розмірі 5 786, 48 грн., а також судові витрати в сумі 1218 грн.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» подана апеляційна скарга, в якій посилається на незаконність рішення суду в частині вирахування судом 7 000 грн від позовних вимог та відмови у задоволенні процентів за користування кредитом з 01 квітня 2015 року, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду що відповідачем було сплачено 7 000 грн 21.04.2016 року, які не були враховані позивачем. Суд зробив неточність, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відповідач сплатив 7 000 грн 24.07.2015 року, а в 2016 році жодних поповнень картики № 537919 відповідачем здійснено не було. Також суд неправомірно відмовив у стягненні процентів з 01.04.2015 року, якщо суд визнає підвищення відсоткової ставки незаконною, то він повинен був задовольнити відсотки за старою ставкою, чого зроблено не було.

Просить рішення суду скасувати в частині відмови від частини позовних вимог (7 000 грн. та проценти з 01.04.2015 року) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позоні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вислухавши представника апелянта та відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що суму заборгованості по тілу кредиту слід визначити на момент зміни процентної ставки, а саме 5102,56 грн, боргу по тілу кредиту поточною та заборгованість у сумі 894, 07 грн, простроченого боргу, що в сумі складає 5 996, 63 грн по тілу кредиту. На цю ж дату зміни процентної ставки була наявна заборгованість по відсотках 6 789, 85 грн, що складає в загальній сумі 12 786, 48 (тіло та відсотки на 31 серпня 2015 року). При тому суд зазначив, що позивачем не була врахована сплачена відповідачем частина боргу у розмірі 7 000 гривень, тому стягнув суму боргу у розмірі 5786, 48 гривень.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки висновки суду не відповідають обставинам по справі.

Судом встановлено, що згідно договору №б/н від 15 грудня 2006 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») надало ОСОБА_3 кредит на суму 6 000 грн шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.) з видачею кредитної картки "Універсальна" № 822721 строком дії до 31.12.2013 року та перевипущеною карткою № 537919 строком дії до 31.01.2017 року. (а.с.78, 205).

Згідно п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, згідно п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Підписом у заяві ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами складає укладений між ним та Банком даний кредитний договір. (а.с.10).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 31 серпня 2015 року заборгованість по кредиту за наданим позивачем розрахунком становить 13 593, 06 грн, в тому числі: 5 996, 63 грн заборгованість за кредитом; 6 272, 95 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500 грн штрафу (фіксована частина) та 623, 48 грн штраф (процентна складова). (а.с.4-9).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідач ОСОБА_3, визнаючи частково позовні вимоги банку у суді першої інстанції, надав свій розрахунок заборгованості за кредитом станом на 31 серпня 2015 року із застосуванням річної відсоткової ставки у розмірі 36 % річних, у якому зазначив розмір заборгованості за кредитоом 2 329, 61 грн, з яких 2 243, 31 грн заборгованість по тілу кредиту, 86, 30 грн заборгованість по відсотках (а.с.132-133, 139-142). У суді апеляційної інстанції, не погоджуючись із розрахунком банку, відповідач надав виконаний ним інший розрахунок із відсоткової ставки 30 та 34,80 річних, вказавши, що розмір заборгованості за кредитом складає 2216,67 грн., за процентами 78,20 грн, а всього 2294,87 грн., вважаючи, що банк не зарахував сплачені ним 24 липня 2015 року 7 000 гривень (а.с.199)

Із розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.4-9) та заяви ОСОБА_3 про надання банківських послуг встановлено, що сторони договору дійшли згоди про встановлення базової процентної ставки за кредитним лімітом 3% на місяць на залишок заборгованості, тобто 36% річних. Розмір такої процентної ставки застосовувався банком з моменту укладення договору по 01.01.2013р., коли був зменшений до 30% річних, з 01.09.2014 р. позивачем був збільшений розмір процентної ставки до 34,80% річних, з 01 квітня 2015 року знову позивачем збільшено процентну ставку по кредиту з 34.80% до 43.20%.(а.с.4-9,10, 136)

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 36% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника.

Адже у цій справі зміст пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачає інформування позичальника про зміну тарифів.

Оскільки у заяві позичальника зазначена відсоткова ставка у розмірі 36% річних і позивачем не надано письмових доказів про згоду відповідача на збільшення відсоткової ставки, тому з висновками суду і доводами відповідача про необґрунтованість застосування відсоткової ставки у розмірі 43,20% погоджується колегія суддів.

Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язхань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень+5% від суми позову (а.с.14).

Ця умова договору з моменту підписання відповідачем заяви про надання банківських послуг є незмінною, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що відповдач на цю умову погодився, оскільки у поданій ним заяві зазначено, що він ознайомився і погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування (а.с.10)

Заява ОСОБА_3 про надання банківських послуг містить відомості про щомісячну комісію у розмірі 0%.

Позивач посилається,. що відповідачу була нарахована фактично пеня, яка зазначена у позовній заяві як «пеня та комісія» у розмірі 200 гривень як разовий платіж за несвоєчасність плати заборгованості за кредитом. Ця пеня не є щомісячною комісією, яка зазначена у заяві про надання банківських послуг. З умовами договору про нарахування цієї пені відповідач погоджувався з моменту укладення договору і сплачував її, що підтверджується відомостями із розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.4-9)

Із розрахунку заборгованості, здійсненого банком (а.с.4-9), виписки по рахунку відповідача (а.с.79-108,120-127), довідки, виданої банком (а.с.138), виписки по картковому рахунку за період з 02.02.2006р. по 01.08.2016р.(а.с.161-180) встановлено, що картковий рахунок, відкритий на ім»я відповідача, був поповнений готівкою в терміналі самообслуговування у м.Коломия, пл.тараса Шевченка, буд.23, відділення банку (24/7). Ці кошти банком зараховані на картвокий рахунок відповідача.

Тому доводи відповідача про те, від розміру нарахованої банком заборгованості, крім іншого, слід відрахувати 7 000 гривень як не зарахованих на картковий рахунок, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 31.08.2015р., у тому числі розраховану за період з 01.04.2015р. по 31.08.2015р. із відсоткової ставки 36%.

Таким чином, різниця у нарахованих процентах за цей період складає 6,6%. Загальний розмір нарахованих відсотків за цей період складає 3771,14 гривень, а від цієї суми 6,6% складає 248,89 гривень.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, із застосуванням відсоткової ставки на рівні не більше 36% річних та стягнення штрафних санкцій.

Крім того, з відповідача на користь банку підлягають стягненню і понесені судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1218,00+1339,80 =2557,8 -168,81=2388,99 гривень

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307,309, 313-314,316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2016 року змінити в частині розміру стягненої заборгованості за кредитом та судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 31 серпня 2015 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5 996, 63 грн. (п»ять тисяч дев»ятьсот дев»яносто шість гривень шістдесят три копійки); заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6 024, 06 грн. (шість тисяч двадцять чотири гривні нуль шість копійок); заборгованості по комісії та пені за користування кредитом у розмірі 200 грн. (двісті гривень); штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. (п»ятсот гривень) та штрафу (процентної складової) у розмірі 611, 03 грн (шістсот одинадцять гривень нуль три копійки), а всього 13 331,72 грн. (тринадцять тисяч триста тридцять одну гривню сімдесят дві копійки), а також судові витрати у розмірі 2388,99 грн. (дві тисячі триста вісімдесят вісім гривень дев»яносто дев»ять копійок).

У задоволенні іншої часатини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_4

ОСОБА_5