Справа № 761/9845/15-ц
Провадження № 2/761/600/2016
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться вищевказана цивільна справа.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення у справі повторної судово-генетичної експертизи, мотивуючи тим, що висновок експерта не відповідає вимогам Наказу №53/5 Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень»; до висновку не надано документів, що підтверджують особу експерта ОСОБА_4; у висновку не зазначено та документально не підтверджено чию саме кров було відібрано для проведення вказаної експертизи, а тому даний висновок викликає сумніви щодо його правильності та обґрунтованості.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що призначення повторної експертизи є недоцільним.

Представник 3-ї особи - ОСОБА_6 залишив вирішення вищевказаного клопотання на розсуд суду.

Суд, вислухавши представників сторін, 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення доказів. Одним із способів забезпечення судом доказів по справі є призначення експертизи.

Згідно з ч.І ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 150 ЦПК України у разі, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). У ч. 2 цієї статті передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" судам роз'яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

При цьому сумніви можуть виникати у суду в результаті оцінки сукупності доказів - при порівнянні висновків експерта з іншими отриманими доказами у справі.

Разом з тим, представником відповідача не надано суду інших доказів, які б суперечили висновку експертів.

Крім того, згідно ч.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу: за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід зазначити, що призначення повторної експертизи за відсутності підстав для її проведення є неприпустимим.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про призначення у справі повторної експертизи у зазначеній справі задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 143-145, 150, 239, 202 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача в призначенні повторної судово-генетичної експертизи в даній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: