Справа №586/851/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1647/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення СерединоБудського районного суду Сумської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уралівської сільської ради СерединоБудського району Сумської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом та в обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником житлового будинку, а також земельної ділянки по вул. Центральна,10 в с. Уралове загальною площею 0,85 га. Згідно рішення Уралівської сільської Ради від 09.12.2000 року « Про вилучення та надання земельних ділянок», йому у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства було надано із земель села 0,10 га. Дана земельна ділянка розташована поруч з належною йому на праві власності земельною ділянку і нею він почав з 2000 року постійно користуватися. Проте на частині земельної ділянки яка була йому надана у постійне користування, з 2015 році почала господарювати ОСОБА_4, яка повідомила йому про те, що на підставі рішень сільської ради їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, затверджено проект землеустрою та передано ділянку в оренду для ведення особистого селянського господарства площею 0,3483 га. Позивач вважає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 у користування на умовах оренди було виконано з порушенням норм ЗК України, оскільки у проекті зазначені межі та закріплені в натурі площею 0,3483 га таким чином, що вони перетинаються з межами належної йому на праві власності земельної ділянки, що порушує його права як власника земельної ділянки.

Тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Уралівської сільської ради Середино Будського району від 09 жовтня 2014 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4; визнати незаконним та скасувати рішення Уралівської сільської ради Середино Будського району від 19 травня 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,3483 га за кадастровим номером :01:002:0126, зареєстровану за Уралівською сільською радою. (т.1 а.с. 3-5)

Рішенням Середино Будського районного суду Сумської області від 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог. ( т.2 а.с. 9-15)

Не погодившись з рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд безпідставно не врахував факт визнання позову відповідачем. Зазначає, що ухвалюючи рішення у справі суд не звернув уваги на той факт, що не вилучену із користування земельну ділянку рішенням сільської ради передано в оренду іншій особі. Вважає неправильним висновок суду про те, що спірна земельна ділянка на момент розгляду справи не визначена як обєкт цивільних прав та обовязків, зокрема, не визначена її площа, межі, відсутній кадастровий номер.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у спірної земельної ділянки розміром 0,10 га не визначена площа, межі, відсутній кадастровий номер , а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови ОСОБА_4 наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою та його затвердженні. Крім того, суд першої інстанції вважає, що позивач не є власником або користувачем спірної земельної ділянки з ділянкою наданою в оренду ОСОБА_4, а тому його права як землекористувача не могли бути порушені і він не має права ставити питання про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради прийнятих відносно земельної ділянки площею 0,3483 та скасування її державної реєстрації.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо оскільки такий висновок зроблено судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін та без належної оцінки наданих сторонами доказів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку, який розташований в с. Уралове Середино-Будського району Сумської області, вул. Центральна, 10 ( т.1 а.с. 8 ) .

Згідно рішення виконавчого комітету Уралівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 29 грудня 1993 року № 61 , позивач ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку площею 0,22 га для особистого підсобного господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( т.1 а.с. 235, 236-237, 24, 243)

Позивачу ОСОБА_3 відповідно до Державного акту серії СМ №02136, виданого 26 вересня 2002 року, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,471га та 0,384га, а всього 0,856 га в межах згідно з планом, що розташована на території Уралівської сільради, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства ( т.1 а.с. 12 ).

09 грудня 2000 року рішенням Уралівської сільської ради позивачу ОСОБА_3 також було відведено у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства із земель села земельну ділянку площею 0,10 га по вул.. Центральній в с. Уралове, яка розташована біля його присадибної ділянки ( т.1 а.с. 9, 18, 232 ).

Дана земельна площею 0,10 га згідно рішення виконавчого комітету Уралівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 29 грудня 1993 року № 61 , була безоплатно передана у власність ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 235, 236-237, 246-248) , однак згідно рішення від 09 грудня 2000 року на підставі ст..ст. 27,31 ЗК України була вилучена у ОСОБА_5 та передана ОСОБА_3 у постійне користування. ( т.1 а.с. 9)

Рішенням Уралівської сільської ради від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,38га із земель села Уралове. Вирішено, що ОСОБА_4 повинна подати проект землеустрою для розгляду та затвердженню в установленому законодавством порядку (т.1 а.с. 15 ).

Шосткинським міськрайонним виробничим відділом центру державного земельного кадастру розроблений проект відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с. 53 74 ).

Рішенням Уралівської сільської ради від 19 травня 2015 року затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в межах с. Уралове, надано ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,3483 га, в тому числі ріллі - 0,3483 га, розташованої за адресою: вул. Центральна, с. Уралове, кадастровий номер :01:002:0126 за рахунок земель сільськогосподарського призначення в оренду терміном на 49 років з орендною платою 0,15% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( т.1 а.с. 16 ).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі договору оренди від 25 травня 2015 року укладеного між Уралівською сільською радою та ОСОБА_4, останній надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,3483 га, яка розташована в с. Уралове, з кадастровим номером :01:002:0126, зі сплатою орендної плати у розмірі 0,15 відсотків від нормативної грошової оцінки землі ( т.1 а.с. 41, т.2 л.д. 47-48).

Таким чином користувачем земельної ділянки за адресою вул.. Центральна в с. Уралове Середино-Будського району Сумської області площею 0,3483 га на праві оренди є ОСОБА_4

При вирішенні спірного питання колегія суддів виходить з того, що право власності на земельну ділянку площею 0,471 га та право постійного користування спірною земельною ділянкою площею 0,10 га, яка була вилучена у ОСОБА_5, у позивача ОСОБА_3 виникло у 1993 році та 2000 році відповідно, тобто до набрання чинності Земельного кодексу України 2001 року, а тому застосуванню підлягали положення ЗК в редакції 1990 року.

Відповідно до ст. 23 ч.1 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ст. 43 ЗК України, права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою чи її частиною може мати місце лише у випадках, передбачених статтями 27 і 28 цього Кодексу. Втручання в діяльність власників земельних ділянок і землекористувачів, пов'язану з використанням землі, з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства.

Права власників земельних ділянок і землекористувачів можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 44 ЗК України порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню. Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом.

Згідно п. 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 р., зазначається, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 02136, виданого позивачу ОСОБА_3 , станом на дачу видачі державного акту земельна ділянка позивача площею 0,471 га межувала з земельною ділянкою ОСОБА_5 ( від А до Б) , з вул.. Центральна ( від Б до В) , з землями сільської ради ( від В до Г), а також з земельною ділянкою ОСОБА_6 (від Г до Д) ( т.1 а.с. 12)

Крім того, з досліджених апеляційним судом документів вбачається, що земельна ділянка площею 0,3483 га за кадастровим номером :01:002:0126, яка надана в 2015 році в оренду ОСОБА_4 включає в себе також 0,10 га спірної земельної ділянки, яка була надана у користування ОСОБА_3 ( т.1 а.с.67, т.2 а.с. 47-50) та має межі із земельною ділянкою позивача ОСОБА_3 площею 0,471 га ( від Б до В) (т.1 а.с. 12, 18 )

Таким чином, позивачу ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,471 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26.09.2002 року, в той час як ОСОБА_4 була надана в оренду земельна ділянка площею 0,3483 га значно пізніше, а саме 25 травня 2015 року.

Колегією суддів також встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 2000 року по теперішній час, фактично користується земельною ділянкою площею 0,10 га по вул.. Центральній в с. Уралове, яка розташована біля його присадибної ділянки і яка відповідно до рішення Уралівської сільської ради від 09 грудня 2000 року була надана йому у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства із земель села.

Зазначені обставини не заперечуються представником відповідача. Водночас представник відповідача у своїх поясненнях апеляційному суду зазначила, що документи, які посвідчують право користування позивачем ОСОБА_3 , у сільській раді відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, до яких відноситься також добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3, 10 ст. 149 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Згідно наявного в матеріалах справи плану меж земельної ділянки по вул.. Центральна, 10 в с. Уралове Середино-Будського району Сумської області , складеного за результатами кадастрової зйомки та здійсненого сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_7 вбачається, що межі земельної ділянки площею 0,4714 га, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_3 відповідно до державного акту від 26.09.2002 року, перетинаються з межами земельної ділянки, наданої в оренду ОСОБА_4 площею 0,3483 га , а також було виявлено невідповідність меж земельної ділянки яка була надана в оренду ОСОБА_4 вказаних в Державному реєстрі земель, її дійсним межам. Крім того, було встановлено, що встановлені межові знаки , якими закріплені кути повороту меж земельної ділянки, наданої в оренду ОСОБА_4 , не відповідають межам земельної ділянки, вказаним у Державному земельному кадастрі. ( т.1 а.с. 23, 18-22, 24)

Також висновками судової земельно-техничної експертизи № 1392 від 27.05.2016 року встановлені порушення землекористування, а саме порушення меж та накладення земельних ділянок по вул.. Центральна, 10 в с. Уралове Середино-Будського району, включаючи спірну земельну ділянку площею 0,10 га , яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 і розташована праворуч його присадибної ділянки із земельною ділянкою за кадастровим номером 010020126 по вул. Центральна в с. Уралове яка передана в оренду ОСОБА_4 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки (т.1 а.с. 182-189)

Разом із тим третя особа ОСОБА_4 та її представник, які вважали , що відсутнє накладення земельних ділянок, не спростували надані позивачем докази.

Крім того, відповідно до ч.ч.2,4 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

А тому на думку колегії суддів висновки суду першої інстанції щодо невизначеності спірної земельної ділянки площею 0,10 га як обєкта цивільних прав у звязку з відсутністю кадастрового номеру є не вірним.

Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з вимогами ч.1 ст.21 , 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_3 не відмовлявся в добровільному порядку від права користування земельною ділянкою площею 0,10 га по вул.. Центральна в с. Уралове Середино-Будського району Сумської області, яка перебуває в його користуванні з 2000 року, рішення про її вилучення чи припинення права користування нею відповідачем у порядку, передбаченому ЗК України не приймалося, колегія суддів вважає, що рішення Уралівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 09.10.2014 року та рішення Уралівської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства від 19.05.2015 року прийняті з порушенням вимог ст.ст. 116, 141, 149 ЗК України, порушують права та інтереси позивача ОСОБА_3, у звязку з чим є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки рішення Уралівської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду ОСОБА_4 від 19.05.2015 року, на підставі якого у ОСОБА_4 виникло право користування земельною ділянкою є незаконним та підлягає скасуванню, то і підлягає скасуванню державна реєстрація земельної ділянки площею 0,3483 га за кадастровим номером :01:002:0126, яка зареєстрована за Уралівською сільскою радою Середино-Будського району Сумської області.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів порушення своїх прав як землевласника та землекористувача на час надання ОСОБА_4 у оренду спірної земельної ділянки площею 0,3483 га, є невірними, оскільки колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_3 отримав у власність земельну ділянку площею 0,471 га відповідно до вимог чинного законодавства, є власником цієї земельної ділянки, крім того, отримав у постійне користування спірну земельну ділянку площею 0,10 га ,яка була вилучена у попереднього власника ОСОБА_5 , а тому має право на захист свого порушеного права.

За наведених обставини колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і приймає їх до уваги.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки воно ухвалене судом з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 243,60 грн. , судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 803,88 грн., а також витрати повязані з проведенням судової земельно-техничної експертизи у розмірі 5 544 грн. ( т.1 а.с. 2, 137, 140, 227, т.2 а.с. 18)

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Середино Будського районного суду Сумської області від 31 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Уралівської сільської ради Середино Будського району Сумської області , третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Уралівської сільської ради Середино Будського району Сумської області сорок другої сесії шостого скликання від 09 жовтня 2014 року « Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4».

Визнати незаконним та скасувати рішення Уралівської сільської ради Середино Будського району Сумської області сорок девятої сесії шостого скликання від 19 травня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства».

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,3483 га за кадастровим номером :01:002:0126, зареєстровану за Уралівською сільською радою Середино Будського району Сумської області.

Стягнути з Уралівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі у розмірі 6 591 ( шість тисяч пятсот девяносто одна ) гривна 48 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -