АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Яремка В.В.

секретар: Костюк Л.С.

за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кіцманської міської ради Чернівецької області, третя особа - ОСОБА_5, про скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно, відновлення становища, яке існувало до порушення права, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Кіцманської міської ради Чернівецької області про скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Посилалася на те, що 05 квітня 1986 року уклала шлюб з ОСОБА_6, з яким проживали в старому будинку бабусі ОСОБА_7 в АДРЕСА_1.

Будучи в шлюбі, в кінці 1989 року вони розпочали будівництво нового будинку, який будували за спільні сімейні кошти. Будинок АДРЕСА_1 введений подружжям в експлуатацію 10 квітня 1996 року на підставі рішення виконкому Кіцманської міської ради за № 277/4.

Зазначала, що 18 червня1996 року Кіцманською державною нотаріальною конторою за реєстр. № ДС-834 ОСОБА_6 після смерті

________________________________________________________________________________________________

22ц-1123/2016 р. Головуючий у 1нстанції Олексюк Т.І.

Категорія: 5 Доповідач: Литвинюк І.М.

матері ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину, оскільки заповіт складений на ім'я «Сільвестер», а не «Сильвестр».

Рішенням Кіцманського районного суду від 25 червня 2014 року визнано,

що власником будинковолодіння з моменту введення будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію був ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2015 року визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 18 червня 1996 року Кіцманською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № ДС-834 по спадковій справі № 150; визнано запис № 191 в книзі 10, с. 252 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Кіцманське районне бюро технічної інвентаризації» на власника ОСОБА_6 недійсним та скасовано його, в якому підставою виникнення права власності вказано свідоцтво про право на спадщину № б/н від 18 червня 1996 року.

Оскільки запис № 191 в книзі 10, с. 252 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на власника ОСОБА_6 визнано недійсним та скасовано, тому послідуючі записи, які були вчинені за № 191 в книзі 10, с.252, а саме: за реєстр. № 27427310 від 03 липня 2012 року за ОСОБА_4 та від 30 січня 2012 року за ОСОБА_9, також необхідно скасувати.

Вказувала на те, що оспорювані записи в реєстрі прав власності на нерухоме майно не дають їй можливості відновити порушені права, а саме, визнати її власником житлового будинку.

Просила скасувати записи в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Кіцманського районного суду від 09 вересня 2015 року; визнати недійсним та скасувати запис № 191 в книзі 10, с. 252, від 03 липня 2012 року, реєстр. № 27427310, про право власності ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1; визнати недійсним і скасувати запис № 191 в книзі 10, с.252, від 30 січня 2012 року про право власності ОСОБА_9 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наявності рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року, реєстрації на підставі цього рішення права власності на нерухоме майно будинковолодіння АДРЕСА_1, зокрема на 1/2 його частину, за ОСОБА_5, за відсутності підстав для припинення права власності останньої на це майно, а також враховуючи те, що суд не уповноважений підміняти орган державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05 липня 2011 року, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 травня 1996 року на ім`я ОСОБА_7, про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 червня 1996 року на ім`я ОСОБА_6 - відмовлено. Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

03 липня 2012 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року (номер запису 191, в книзі 10, с.252).

30 січня 2012 року за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року (номер запису 191, в книзі 10, с.252).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла.

25 грудня 2015 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 грудня 2015 року.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно передбачені статтею 328 ЦК України, відповідно до змісту якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службовий осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії державного органу щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, які входять до його компетенції, виходять за межі повноважень суду і суд не може приймати рішення замість такого суб'єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить їй, а оспорювані записи в реєстрі прав власності на нерухоме майно не дають їй відновити порушені права, є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивачка ОСОБА_4 є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування за доводами апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: