Справа № 513/833/16-ц
Провадження № 2/513/620/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря Златіної О.І., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Саратської селищної ради Одеської області про встановлення факту належності квартири та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт належності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на зазначену квартиру.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті батька, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, так як у договорі купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1459 номер будинку зазначено "48" замість "43".

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник Саратської селищної ради Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Заслухавши представників позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Частина 4 ст.174 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, батьками позивача ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 90).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією запису акта про укладення шлюбу відділу запису актів цивільного стану виконкому Ширяївської районної ради народних депутатів, на якому є відмітка про розірвання шлюбу 11 вересня 1997 року (а.с.17).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Ширяєве Одеської області, що підтверджено копією актового запису про смерть № 93 від 26 жовтня 2010 року відділу реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 93).

Як видно з копії договору купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Коваль Н.В. за реєстровим № 1459, виконавчий комітет Саратської селищної ради народних депутатів Одеської області в особі Самокиш І.І. продав, а ОСОБА_4, проживаючий в АДРЕСА_1, купив займану ним квартиру номер тринадцять в будинку АДРЕСА_1 яка складається з однієї кімнати, житловою площею 19,4 кв. метра (а.с.16). В договорі допущена описка щодо написання номеру будинку, а саме: "сорок вісім" замість "сорок три" (а.с.81). Дана описка не може бути виправлена нотаріусом.

Довідка Саратського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості № 83 від 28.09.2015 року підтверджує, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 1991 рокуАДРЕСА_1, розташована в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 (а.с. 124).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер в с. Курголово Волосовського району Ленінградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом ЗАГСу адміністрації МО Волосовського муніципального району Ленінградської області ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Таким чином, досліджені докази підтверджують факт належності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для позивача, який не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує цей факт, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживав разом зі своїм сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджено довідкою № 247 від 24 квітня 2015 року адміністрації МО Губаницького сільського поселення Волосовського муніціпального району Ленінградської області (а.с. 110).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1

Заповіту ОСОБА_4 не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та відповіддю нотаріуса Волосовського нотаріального округу Ленінградської області Російської Федерації від 21 січня 2016 року за № 11, в якій, крім того, зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась (а.с.120, 128).

Відповідно до ч.2 ст. 1223, ст.1261 ЦК України право на спадкування за законом одержує позивач, який є сином спадкодавця.

Позивач подав державному нотаріусу Саратської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом (а.с. 137) .

За заявою позивача нотаріус відкрив спадкову справу, але відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, так як у договорі купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори невірно зазначено номер будинку, а саме: номер будинку зазначено 48 замість 43 (а.с.138).

Таким чином, позивач як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_4, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов і в частині визнання за позивачем права власності на належну спадкодавцеві квартиру.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, ч.2 ст. 1223, 1261, 1268- 1270 ЦК України, ст.ст.3-8, 10, 11, ч.1-2 ст.209, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Встановити, що квартира № 13 (тринадцять), розташована у будинку АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1459, належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 13 (тринадцять), розташовану у будинку АДРЕСА_1, яка на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1459, належала ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька