Справа № 588/831/16-ц
№ провадження 2/588/426/16
16.08.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач 12 липня 2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві приватної власності належить господарство під № 122 по вул. Радомлянській в м.Тростянець Сумської області. Відповідач була зареєстрована 25.06.1998 року у будинку після одруження із сином позивача ОСОБА_4. Спільне життя відповідача та сина позивача не склалося і відповідач разом з особистими речами більше 10 років тому виїхала на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де до цього часу проживає, працює. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з питання її реєстрації за новим місцем проживання, але такі прохання залишались без задоволення. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суду визнати ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - Панова) ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: Сумська область місто Тростянець по вулиці Радомлянській будинок № 122.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що з 1997 року відповідач почала жити у її будинку, після одруження 1998 року відповідача з сином позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_3 за згодою позивача була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, де вони після одруження прожили близько трьох років, протягом яких у них народилась старша донька ОСОБА_6. В подальшому відповідач з чоловіком ОСОБА_4 виїхали з будинку позивача і декілька років проживали у квартирі, яку винаймали у місті Тростянці. У 2005-2006 році відносини між ОСОБА_3 та сином позивача погіршились, вони припинили жити однією родиною, у звязку з чим син позивача повернувся жити в будинок матері по вулиці Радомлянській будинок № 122 у місті Тростянці, а відповідач з дітьми поїхала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинок свої бабусі. З того часу вона жодного разу вже понад 10 років не була у місті Тростянці, її речей у будинку, в якому вона зареєстрована, не має. ОСОБА_2 вказала, що неодноразово зверталась до відповідача з питання зняття її з реєстрації в її будинку, але це не мало жодного результату.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, поштові відправлення надсилались судом за адресою місця реєстрації та встановленим місцем фактичного проживання відповідача (а.с.30,32,33). У силу положень частини пятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Позивачу ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3) ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.11.1980 року належить житловий будинок по вул.Радомлянській,122 в м. Тростянець Сумської області, який вона успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_8 (а.с.6,7-10).
Як вбачається з копії будинкової книги, заведеної на спірний будинок, відповідач з 25.06.1998 року зареєстрована у житловому будинку по вул. Радомлянській б.122 в м. Тростянець Сумської області (а.с.12,13).
Згідно з інформацією наданою Солдатською сільською радою Великописарівського району Сумської області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі своїм сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає на території сільської ради за адресою: с. Солдатське вул. ім. М.Гендіної б. 22 більше пяти років без реєстрації (а.с. 20,28).
Відповідно до довідки голови вуличного комітету від 01.07.2016 року, згідно з якою ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, проте у даному домоволодінні остання, не проживає близько 8 років (а.с.14).
Допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що є сусідкою позивача ОСОБА_2, і останні 6-7 років проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. Позивач проживає по-сусідству разом з чоловіком та сином в будинку по вул.Радомлянській, 122 у місті Тростянець. Відповідач проживала в цьому будинку недовго після реєстрації шлюбу з сином ОСОБА_7, через деякий час у них спільне життя не склалось і вже більше 10 років ОСОБА_6 не проживає в будинку позивача.
Допитана в якості свідка ОСОБА_11 вказала, що є сусідкою ОСОБА_2, при цьому пояснила, що відповідач є дружиною старшого сина ОСОБА_7 - ОСОБА_4, проте після одруження вони недовго пожили у будинку останньої, потім проживали на квартирі, проте разом вони вже понад 10 років не проживають і після цього ОСОБА_3 не приїздила до позивача в будинок по вул. Радомлянській,122 в м.Тростянець.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 вказав, що є молодшим сином позивача, а відповідач є дружиною його старшого брата ОСОБА_4, з якою брат не проживає вже понад 10 років, оскільки з дітьми виїхала до с.Солдатське Великописарівського району до будинку її бабусі. З того часу ОСОБА_3 не зявлялась до будинку по вул. Радомлянській,122 в м.Тростянець і її речі там відсутні.
Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права власності та права користування житлом і на час виникнення регулюються норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 10 років без поважних причин, її особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе. Жодних доказів, що спростовували б пояснення позивача та піддавали б сумніву подані нею докази, відповідачем суду не надано.
Ураховуючи, що відповідач на законних підставах була зареєстрована у спірному житлі, проте відсутня без поважних причин у цьому жилому приміщенні за місцем реєстрації понад один рік, а тому є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.
Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 214-215, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: вул. Радомлянська, 122 (сто двадцять два) у місті Тростянець Сумської області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят однієї) грн. 20 коп., сплачений при зверненні до суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко