АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2/759/26/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Борденюк В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/973/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Матвійчуку І.Ю.

за участю: позивача ОСОБА_2

представників позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 рокупозивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 і просила винести рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав на малолітню доньку сторін, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує на те, що відповідач добровільно ухиляється від спілкування з дитиною та не надає будь-якої допомоги на її матеріальне утримання та виховання.

Вказує, що вона в даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, якого дитина вважає своїм батьком.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з'явилась , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу в її відсутність.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов є необґрунтованим, оскільки відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав з підстав невиконання останнім своїх батьківських обов'язків. Крім того, відсутні належні докази для позбавлення відповідача батьківських прав з інших підстав.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Згідно ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.09.2006 року по 25.02.2010 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_5, перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1у сторін від шлюбу народилася донька ОСОБА_6.

З довідки форми-3, вбачається, що ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю. (а.с. 25).

Судом встановлено, що 07.12.2012 року між позивачем та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_8.(.а.с. 7)

Свої вимоги мотивувала тим, що з 2009 року, ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться донькою, не надає матеріальної допомоги, не піклується про її фізичних та духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі. Відповідач не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи, не відвідував її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у школі.

Зазначила, що її чоловік ОСОБА_7 бездоганно виконує батьківські обов'язки по вихованню та утриманні ОСОБА_6. Донька вважає його своїм батьком.

За висновком експерта по результатам проведення судово-психологічної експертизи від 16.01.2014 року №7350/13-32, ОСОБА_6 вважає рідним батьком, ОСОБА_7, про відповідача, дитина нічого не знає.

Згідно висновку Подільської районної у м.Києві державної адміністрації від 05.05.2015 року № 106-3337, ОСОБА_5 участі у вихованні доньки не приймає, останній раз бачив доньку у 2010 року, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень доньці, не турбується про стан її здоров'я. З метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі ст.164 СК України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.174).

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Колегія суддів погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини.

У зв'язку з свідомим нехтуванням відповідачем своїх батьківських обов'язків, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

За таких обставин,ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити..

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді