Номер провадження: 22-ц/785/5734/16
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кравця Ю.І,

Фальчука В.П.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, прокуратури Одеської області про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

встановила:

04.06.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.03.2015 року ОСОБА_4 звернувся до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області з листом, в якому зазначив, що відносно позивача відсутні відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України, у зв'язку з чим позивач не може здійснювати адвокатську діяльність, а також позивач висловлює в сторону державного обвинувача образливі репліки під час судового розгляду, порушує норми кримінально-процесуального законодавства, не підвищує свій професіональний рівень, що може призвести до заздалегідь незаконних рішень, прийнятих судами.

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно позивача за відсутності ознак дисциплінарного проступку. Позивач вважає, що неправомірною поведінкою відповідача ОСОБА_4 принижена його честь, гідність та ділова репутація також завдана моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушена душевна рівновага.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати поширені ОСОБА_4 відомості, щодо адвоката ОСОБА_3, такими що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати ОСОБА_4 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача та публічно вибачитись; стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав надані заперечення, в яких зазначено, що в листі до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області за його підписом була вказана позивачем інформація, однак він її не розповсюджував, а, направляючи листа, лише скориставшись своїм правом на звернення, діючи як процесуальний прокурор.

Представник залученої судом до участі у справі у якості співвідповідача прокуратури Одеської області в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 03.03.2015р. до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області звернувся прокурор прокуратури Арцизького району ОСОБА_4 із листом, в якому вказав, що в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про адвоката ОСОБА_3, однак останній продовжує свою адвокатську діяльність, висловлює образливі репліки в бік державного обвинувача під час судового розгляду, порушуючи правила адвокатської етики та просив надати оцінку вказаній ситуації та провести із адвокатом ОСОБА_3 поетапне вивчення КПК України (а.с. 8).

Після вивчення звернення, обставин діяльності в якості адвоката позивача ОСОБА_5, дисциплінарна палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 07.04.2015р. прийняла рішення, згідно якого відмовила в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_3, про що його було повідомлено листом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області № 156/1/9-15 від 10.04.2015р. (а.с. 9-11).

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Згідно роз'яснень, що викладені в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний, перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте під час перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Суд також правомірно встановив у судовому засіданні, що відомості про адвоката ОСОБА_6 дійсно були відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України через технічну помилку, про що також зазначила у своєму вищевказаному рішенні кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області.

Таким чином, позивач не надав суду доказів того, що фактичною метою звернення відповідача ОСОБА_4 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області було приниження честі, гідності та ділової репутації адвоката ОСОБА_3

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обгрунтованого висновку, з яким повністю погодилась колегія суддів, що звернення відповідача ОСОБА_4 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області з листом про відсутність відомостей в Єдиному реєстрі адвокатів України про неправомірні дії адвоката ОСОБА_3, не можна розцінювати як поширення неправдивих відомостей, а треба розцінювати як право на звернення передбачене Конституцією України, та таке звернення було здійснено не з метою доведення викладених у листі обставин до громадськості чи окремих громадян, а з метою перевірки дій адвоката ОСОБА_3 уповноваженим на це законом органом.

Тобто, право на звернення прокурора прокуратури Арцизького району ОСОБА_4 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області передбачено ст. 40 Конституції України, розділом VІ Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року по справі про розповсюдження інформації (№ 8-рп/2003), а тому це звернення не може вважатись розповсюдженням неправдивих відомостей з метою доведення викладених у ньому обставин до громадськості чи окремих громадян, та з метою порушень права ОСОБА_3 на повагу до його гідності, честі чи ділової репутації.

Оскільки судом встановлено відсутність неправомірної поведінки відповідача ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов також правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відповідачем ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_3

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук