22-ц/775/366/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції: Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитором боргу зі спадкодавців позичальника за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із даним позовом, посилаючись на те, що за договорами б/н від 29.07.2011р. та № MR08R від 14.04.2013р. ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_3, не повернувши борг, позичальник ОСОБА_4 померла. За даними Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті позичальника звернулись ОСОБА_3 і ОСОБА_2 У зв'язку з цим 10.11.2014р. банк направив відповідачам лист-претензію із вимогами щодо погашення боргу спадкодавця. Однак з боку відповідачів ніяких дій виконано не було. Заборгованість станом на дату смерті ОСОБА_4 за кредитним договором від 29.07.2011р. становить 3957,10грн., з них 95,01грн. - заборгованість за відсотками, за кредитним договором від 14.04.2013р. - 2209,06грн., з них 0,21грн. заборгованість за відсотками, які позивач просив стягнути з відповідачів поряд із компенсацією понесених витрат з оплати судового збору в сумі 1218грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, стягнення судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Малервейн М.С., яка підтримала доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи ОСОБА_2 - під розписку, ОСОБА_3 - згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с. 111-112), дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 укладені договори 29.07.2011р. б/н і 14.04.2013р. № MR08R (строк по 13.07.2014 року), за умовами яких остання отримала строковий кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі залишку заборгованості (а.с. 7-26).

Не повернувши борг, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (а.с. 27).

Заборгованість по кредитному договору від 29.07.2011р. станом на 30.11.2014р. становить: за основною сумою боргу 3862,09грн., по процентам - 95,01грн. Заборгованість по кредитному договору від 14.04.2013р. станом на 18.12.2014р. становить: за основною сумою боргу - 2289,85грн., заборгованість по процентам - 0,21грн. З розрахунку вбачається, що проценти нараховані по день смерті позичальника (а.с. 4-6).

24.08.2014р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із письмовою претензією в порядку ст. 1281 ЦК України до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори про включення вимог кредитора до спадкової маси (а.с. 28-31).

27.10.2014р. банк отримав повідомлення Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи N 294/2014 і наявність двох спадкоємців позичальника ОСОБА_4: чоловіка померлої - ОСОБА_2 і її сина - ОСОБА_3, які у травні 2015 року звернулись із заявами про прийняття спадщини (а.с. 32, 47-50).

У зв'язку з цим, банк 10.11.2014р. надіслав листи-претензії відповідачам, в яких пред'явив вимоги, як до спадкоємців позичальника ОСОБА_4, щодо погашення утвореного боргу за кредитом (а.с. 33, 33зв., 34зв.).

Проте, заборгованість за кредитними договорами так і не була погашена.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що банк довідався про смерть позичальника з отриманням відповіді нотаріальної контори в жовтні 2014 року, а пред'явив вимоги спадкоємцям позичальника шляхом подання позову до суду лише 23.12.2015р., тобто за спливом річного строку, передбаченого ч. 3 ст. 1281 ЦК України, що згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК позбавляє кредитора права вимоги.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як вказує в апеляційній скарзі позивач і це підтверджено матеріалами справи, кредитор довідався про відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_4 24.08.2014р., коли направив претензію в письмовій формі до нотаріальної контори.

При таких обставинах шестимісячний строк на пред'явлення вимог кредитора спадкоємцям позичальника (ч. 2 ст. 1281 ЦК) мав закінчуватись 24.02.2015р.

Але до спливу цього строку, кредитор обрав спосіб повідомлення спадкоємців про наявність вимог до спадщини шляхом направлення 10.11.2014р. рекомендованою кореспонденцією відповідачам за вказаними ними нотаріусу адресами листів-претензій, що укладається в межі строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Втім, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неґрунтовно вважав пропущеним строк пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців позичальника.

Встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредитора (ст. 1281 ЦК України) не є строками позовної давності (ст. 257 ЦК України), як помилково ототожнив ці поняття суд першої інстанції.

В даному випадку додержання кредитором строків пред'явлення вимоги до спадкоємців позичальника, пред'явлення банком позову до суду до них у грудні 2015 року в межах строку позовної давності (до спливу трирічного терміну), тягне за собою правову можливість задоволення непогашених позичальником за його життя грошових зобов'язань за рахунок спадкоємців.

Поза увагою суду залишилось те, що кредитор ПАТ КБ «Приватбанк» вправі пред'явити претензії до спадкоємців протягом шести місяців з того часу, відколи він дізнався про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, з чим неправильно ув'язав суд першої інстанції мотивацію прийнятого рішення.

Тому обґрунтування рішення суду положеннями ч. 4 ст. 1281 ЦК України, що регламентує позбавлення права вимоги кредитора, який пропустив строк пред'явлення вимоги спадкоємцям позичальника - є юридично неспроможним.

Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора пов¬ністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як вбачається з договору дарування частини житлового будинку від 11.11.2010р. і договору купівлі-продажу від 24.09.2009р. (а.с. 56-60), спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, складається з 10/50 частин будинку АДРЕСА_1 - вартість її частки становить 11045,50грн. (половина від повної оцінки дару в сумі 22091грн.), і будинку АДРЕСА_2 - вартістю 30985грн. Загалом спадкове майно згідно змісту правовстановлюючих документів становить 42030,50грн.

Заборгованість перед банком за двома кредитними договорами складає 6166,16грн. і тому, вартості спадкового майна достатньо для погашення боргу.

Даних про те, що відповідачі відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не надано.

Тож, спадкоємці ОСОБА_2 (чоловік спадкодавця) і ОСОБА_3 (син спадкодавця), частки у спадщині яких є рівними, несуть зобов'язання погасити основний борг (тіло кредиту) і нараховані за життя позичальника відсотки - загалом по двох кредитах 6166,16грн. - в рівних частках кожний по 3083,08грн.

Як роз'яснено у абз. 2 п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, як слушно наведено у апеляційній скарзі, висновки суду зведені з порушенням норм матеріального права і не відповідають обставинам справи, а отже, підлягає скасуванню з урахуванням вимог ст. 309 ЦПК України, із ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до вищенаведеного мотивування.

В порядку ст. 88 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати зі стягненням з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивача понесені останнім витрати з оплати судового збору - 1218грн. за подачу позовної заяви (а.с. 40), за подачу апеляційної скарги в сумі 1339,80грн. (а.с. 95), що загалом становить 2557,80грн., а частка кожного з відповідачів - 1278,90грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 березня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитором боргу зі спадкодавців позичальника задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживає: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.07.2011р. в сумі 3957,10грн., за кредитним договором № MR08R від 14.04.2013р. 2209,06грн., загалом 6166,16грн. - в рівних частках з кожного по 3083 (три тисячі вісімдесят три) гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у відшкодування витрат на оплату судового збору з кожного по 1278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) гривень 90 копійок.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді Т.Г.Ігнатоля

О.М.Пономарьова