Єдиний унікальний номер: 728/1992/16-ц
Номер провадження 2/728/550/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Приліпка В.М.

з участю секретаря Петренко О.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Бахмач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Бахмацького району, Чернігівської області, ОСОБА_3, треті особи КП «Прилуцьке МБТІ», Бахмацька районна державна нотаріальна контора про визнанні права власності на 3/4 частки самочинно перебудованого житлового будинку та зведених надвірних споруд і будівель, , -

в с т а н о в и в :

25 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання за ним права власності на 3/4 частки самочинно перебудованого житлового будинку та зведених надвірних споруд і будівель. В позові вказує, що 08 січня 2003 року ним був укладений шлюб з ОСОБА_4, що підверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕЛ № 652485 виданим виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Бахмацького району Чернігівської області 08 січня 2003 року. До цього, він з ОСОБА_4В.з 1986 року проживав у фактичних шлюбних відносинах, спочатку в будинку її свекрухи ОСОБА_5, а потім в будинковолодінні покійної матері ОСОБА_4 ОСОБА_6, за адресою: с.Красне Чернігівської області вул.Кооперативна, 1. Під час спільного проживання в даному господарстві вони з ОСОБА_4 протягом 1995 2008 років повністю зруйнували старий будинок та без дозволу на виконання будівельних робіт побудували новий будинок, одночасно розширивши як загальну, так і житлову площу будинку, а також здійснили будівництво надвірних капітальних споруд літньої кухні, сараю, навісу для зберігання сіна. Але за час життя ОСОБА_4 вони не прийняли в експлуатацію даний будинок та надвірні будівлі та не зареєстрували на них право власності. У 2011 році ОСОБА_4 померла. Але ще при житті 27 квітня 1997 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким вона все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_3. Але позивач вважає, що так як даний будинок та надвірні будівлі вони з ОСОБА_4 самочинно збудували за час спільного проживання, то за ним необхідно визнати у відповідності до ст. 376 ЦК України право власності на 1/2 частку самочинно збудованого будинку та надвірних будівель, а також він має право на обов»язкову частку спадкового майна відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України. Тому позивач просить визнати за ним право власності на 3//4 частки самочинно перебудованого житлового будинку №1 по вул.Кооперативній в с.Красне Бахмацького району Чернігівської/ області та перебудовані надвірні споруди, які знаходяться на присадибній ділянці за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі і наполягає на задоволенні позову. Виклав мотиви зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала та вважає його безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не з»явився, надіслали до суду заяву в якій просять справу розглянути у відсутність їх представника. Позов не визнають.

Притягнуті до участі у справі як треті особи представник Бахмацької дільниці Прилуцького МБТІ та Бахмацької районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явились. Про час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Забіяка н.Ф. пояснили, що вони є родичами позивача і дійсно можеть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 проживав із померлою ОСОБА_4 з 1986 року і вони дійсно під час спільного проживання за спільні кошти перебудували будинок та добудували надвірні будівлі.

Вислухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 08 січня 2003 року в ОСОБА_2 сільській раді Бахмацького району ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4) В.В., актовий запис № 1.

Після реєстрації шлюбу сімя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживала в будинку, якій належав на праві власності ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Бахмацькою державною нотаріальною конторою 05 травня 1992 року, після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 24.11.1990 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 20 жовтня 20011 рок,у актовий запис №32.

Відповідно до повідомлення Бахмацької державної нотаріальної контори від 08.09.2016 року спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 (20.10.2011 р.) була відкрита 15.11.2011 року за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_1. В справі є заповіт посвідчений Краснянською сільською радою Бахмацького району від 24.04.1997 року за № 44 на все майно на ім»я ОСОБА_3. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось( а.с.37).

Згідно чинного раніше і на теперішній час сімейного законодавства особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Майно ж, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя .

Згідно ч.4 ст.368 ЦК України (2003 року) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач, може призначити своїми спадкоємцями одну абокілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особамисімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно абзаца першого ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка).

Як вбачається з всього вищенаведеного, спірне будинковолодіння до одруження з позивачем на законних підставах належало ОСОБА_4 , яка отримала дане будинковолодіння у 1992 рці у спадщину від матері. У 1997 році ОСОБА_4 склала заповіт, яким призначила своїм спадкоємцем відповідачку ОСОБА_3 08 січня 2003 року ОСОБА_4 одружилася з позивачем. Позивач, являючись інвалідом першої групи по зору, яка встановлена 11.10. 2007 року бестроково та потребує сторонньої допомоги (а.с.7, 8), має право на обов»язкову частку після смерті своєї дружини. Під час спільного проживання з ОСОБА_4 та під час перебування з нею у зареєстрованому шлюбі подружжям були виконані покращення у цьому будинковолодінні. Так, згідно технічного паспорту на житловий будинок №1 по вул.Кооперативній с.Красне, Бахмацького району, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 18 жовтня 2013 року КП «Прилуцьке МБТІ» житловий будинок «А1» та веранда «а1» збудовані самочинно у 1995 році; літня кухня «Л1» та веранда «л1» збудовані самочинно у 2008 році; сарай «»Н1» збудований самочинно у 1998 році.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майновважаються самочинним будвництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідногодокумента, який дає право виконувати будівельні роботи. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, нее набуває права власності на нього. Право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30.03. 2012 р. право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК та з урахуванням роз»ясненнь, наданих у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є об»єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обв»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Згідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво

(частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців

переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання

тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано

судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона

розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування

витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК) .

До спадкоємців, які прийняли спадщину у разі знесення

самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість

витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до

попереднього стану (частини четверта, сьома статті 376 ЦК).

Позивач просить визнати за ним право власності на 3/4 частини самочинно перебудованого житлового будинку та надвірних споруд. При цьому позивачем не надано в судове засідання технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам; висновку щодо дотримання при будівництві санітарно-епідеміологічних та протипожених правил.

Також, згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво на право наспадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ж повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 12.10.2016 року за спадковою справою до майна ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом ОСОБА_1 не видавалось, оскільки він не звертався у встановленому порядку за видачею свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно

За таких обставин позов є безпідставним, не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає у звязку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 24-25 КпШС України 1969 року, Законом України „Про власність, ст.ст. 368, 376, 1218, 1235, 1241 ЦК України 2003 року, ст.ст. 57, 60, 74 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30.03. 2012 року, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215, 218, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Бахмацького району, Чернігівської області, ОСОБА_3, треті особи КП «Прилуцьке МБТІ», Бахмацька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на ѕ чпастки самочинно перебудованого житлового будинку та зведених надвірних споруд і будівель, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя_____________________ ОСОБА_9