Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/73/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

04 травня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом (в подальшому зменшені позовні вимоги) до ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.02.2015р. між нею та банком укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Лояльний» на 9 місяців в національній валюті №388476.

Відповідно до п.1.2 договору-заяви, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти на вкладний рахунок №487 в сумі 49000грн. на строк з 06.02.2015р. по 03.11.2015р., з можливість закриття вкладу 05 серпня 2015р., про що зроблена відповідна заява від 06.02.2015р.

Відповідно до п.2 договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного у договорі, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 23% річних. Нараховані проценти зараховуються вкладникові на рахунок, відкритий у банку №8001.

За п.3 договору, після закінчення строку, визначеного п.2 цього договору, вклад повертається вкладникові.

Виявивши бажання повернути свій вклад 05.08.2015р., позивач подав 06.02.2015р. заяву, але йому було відмовлено у поверненні коштів.

При цьому, відповідно до квитанції №813159 та №813036 від 11.01.2016р. позивачеві банком виплачено кошти в сумі 49436грн. 29коп. та 169грн. 96коп. відповідно. З них 49000грн. внесок, а кошти в розмірі 436,29грн. та 169,96грн. просить зарахувати в 3% річних та залишок в сумі 3% річних 251,25грн. просить стягнути з відповідача.

Отже, за остаточними позовними вимогами в ред.. від 22.02.2016р., позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь борг щодо відповідної суми нарахованих процентів за період вкладу та період простроченої суми внеску понад строк дії договору у розмірі 12209грн. 00коп.; борг за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання з урахуванням встановленого індексу інфляції 2891грн. 00коп.; борг за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання 3% річних, що становить 251грн. 25коп.

Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, пояснила, що як їй виплачувались та нараховувались проценти за користування банком грошовими коштами, - вона не знає; не може пояснити, яка природа грошових коштів, що отримані нею в розмірі 436грн. 29коп. та 169грн. 96коп.

В судове засідання відповідач та третя особа не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомили, не скористались правом надання заперечень проти позову.

Суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги в ред. від 22.03.2016р. не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 06.02.2015р. між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Лояльний» на 9 місяців в національній валюті №388476.

Відповідно до п.1.2 договору-заяви, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти на вкладний рахунок №487 в сумі 49000грн. на строк з 06.02.2015р. по 03.11.2015р., з можливість закриття вкладу 05 серпня 2015р., про що зроблена відповідна заява від 06.02.2015р. Як вбачається з даних платіжного доручення від 06.02.2015р. ОСОБА_1 внесла на виконання вказаного договору грошові кошти в розмірі 49000грн. 00коп.

Відповідно до п.2 договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного у договорі, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 23% річних з 06.02.2015р., а з дати 05.08.2015р. 3% річних. Нараховуються проценти і зараховуються вкладникові на рахунок, відкритий у банку №8001.

Крім того, п.2 договору передбачено, що сума нарахованих процентів виплачується банком вкладникові щомісячно, кожного 6го числа місяця, починаючи з 1го місяця, наступного за місяцем укладення цього договору та в дату повернення, зазначену в п.2 цього договору або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України. Сума нарахованих процентів сплачується банком шляхом безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника, який відкривається у банку на підставі письмової заяви вкладника. Якщо день сплати процентів припадає на неробочий/святковий день, що визначений таким у відповідності до чинного законодавства України, виплата процентів здійснюється у перший банківський день після неробочого/вихідного/святкового дня.

За п.3 договору, після закінчення строку, визначеного п.2 цього договору, вклад повертається вкладникові.

Також, п.6.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і внесення грошових коштів у розмірі суми вкладу на депозитний рахунок і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов»язань за цим договором у повному обсязі. Договір припиняє свою дію, в т.ч. з моменту виплати банком вкладнику повної суми вкладу і нарахованих процентів (п.6.2 договору).

Виявивши бажання повернути свій вклад 05.08.2015р., позивач подав 06.02.2015р. заяву, але йому було відмовлено у поверненні коштів.

Відповідно до квитанцій №813159 та №813036 від 11.01.2016р. позивачеві банком виплачено кошти в сумі 49436грн. 29коп. та 169грн. 96коп. відповідно.

Кім того, під час розгляду справи встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 р. № 408 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 р. № 121 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА", згідно з яким з 24.06.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА", , МФО 380054, місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса, 7/9, 03150. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" запроваджено строком на 3 місяці з 24.06.2015 р. по 23.09.2015 р. включно.

Також, судом встановлено, що на час розгляду справи, рішення про припинення тимчасової адміністрації Національним банком України не прийнято.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_3 є споживачем послуг. На відносини, які виникають із договорів про банківські вклади (депозит) поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів. Як зазначено у Конституції України, обовязком держави є захист прав споживачів та здійснення контролю за якістю усіх видів послуг (ст. 42 Конституції України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 1061 ЦК, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулюються відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Тобто, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Статтею 1 цього Закону визначено, що ним встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України, ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов»язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов»язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 4 згаданого Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим законом здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн.

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 36 вищезазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а саме, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників (пункт 1 частини 6 вказаної статті).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таке ж визначення міститься у пункті 2.1 статті 2 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Частиною 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду. Частиною 6 вказаної статті уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Як передбачено ч.1 ст. 44 Закону, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Таким чином, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку (встановлення тимчасової адміністрації) встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому правідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються саме положеннями цього Закону.

Отже, задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора, тобто позивача ОСОБА_1 Крім того, позивачем не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, зокрема, - в частині стягнення з відповідача процентів за користування вкладом, та коштів в порядку ст. 625 ЦК України.

З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88-89 ЦПК України, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.ст. 6, 15, 16, 627, 526, 631, 629, 610, 611, 612, 1058, 1060, 1061, 1066, 1067, 625 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України Про банки і банківську діяльність, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88-

89, 174, 209-224 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4