Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1510/16-ц
Провадження 2/483/619/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Казанлі Л.І.

при секретарі Гречці С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_2. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 01 березня 2015 року між нею та відповідачкою було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого вона надала відповідачці у борг грошові кошти в сумі 140 000 грн, а остання зобовязалась повернути їх до 01 вересня 2016 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відповідачкою взяті на себе зобовязання не виконано, просила стягнути з останньої на свою користь вказану суму в рахунок заборгованості за договором позики.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивачки, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги; відповідачка вказала, що позов визнає у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

З вищенаведеного вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та є обовязковою для судів в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Як встановлено у судовому засіданні, між позивачкою та відповідачкою 01 березня 2015 року було укладено договір позики, що підтверджується представленою суду розпискою відповідачки, згідно з якою остання зобовязалася повернути позивачці борг в сумі 140 000 грн до 01 вересня 2016 року (а. с. 3).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику, зокрема, грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що у порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідачка взяті на себе зобовязання не виконала, вчасно повну суму боргу позивачці не повернула, на день розгляду справи судом борг відповідачки перед позивачкою складає 140 000 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Також у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки сума судового збору в розмірі 1 400 грн, сплата яких підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 140000 (сто сорок тисяч) гривень в рахунок заборгованості за договором позики від 01 березня 2015 року, а також 1 400 (одну тисячу чотириста) гривен в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня отримання його копії апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: