АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Посилався на те, що відповідачі є його дітьми. Він досяг 64 років і є пенсіонером за віком. Його пенсія складає 800 гривень, а інших доходів у нього не має. Отримувана пенсія не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання так як є меншою, ніж мінімальний прожитковий мінімум. Йому не вистачає грошей на харчування, лікування, придбання предметів першої необхідності. Не вистачає також грошей і на оплату комунальних послуг.

Відповідачі є приватними підприємцями та працюють за кордоном, а тому мають можливість надавати йому матеріальну допомогу.

Просив стягнути з відповідачів на його користь аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі по 3000грн. з кожного щомісячно, довічно.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2016 року позов задоволено частково.

№22ц-778/2016 рік Головуючий у 1 інстанції: Яківчик І.В.

Категорія: 50 Доповідач: Височанська Н.К.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі по 65 гривень щомісячно з кожного, що в загальній сумі складає різницю між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність та пенсією позивача. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині розміру стягуваних з відповідачів аліментів змінити та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно із ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Розглядаючи спір, який виник між сторонами по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач отримує пенсію в розмірі 999 грн. і з врахуванням того, що прожитковий мінімум з 01.01.2016 року становить 1074 грн., визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачів як різницю між прожитковим мінімумом та пенсією позивача.

При розгляді справи судом було встановлено, що річний дохід відповідача ОСОБА_3 становить 18500 грн. і на його утриманні знаходиться дружина, яка не працює і неповнолітня дитина.

Даних про отриманий дохід відповідача ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

За таких обставин вимоги позивача та доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі мають можливість надавати йому матеріальну допомогу в більшому обсязі не знайшли свого підтвердження.

Крім цього, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що він потребує більшої матеріальної допомоги за встановлений мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, визначився з відповідною правовою нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: