Категорія 43Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2016 року в справі за позовом

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «С.Лазо 31» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановила:

В травні 2016 року Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «С.Лазо 31» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки площею 0, 1394 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. С. Лазо, 31, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062431.

На вказаній земельній ділянці відповідач самочинно збудував наступні нежилі приміщення, які на схематичному плані земельної ділянки позначені наступними літерами: літня кухня «В», сарай «б1», сарай «Г». Наявність на земельній ділянці, яка є власністю ОСББ «С. Лазо 31» самочинно збудованого майна перешкоджає ОСББ повноцінно використовувати цю земельну ділянку. На неодноразові пропозиції ОСББ «С. Лазо 31» щодо добровільного знесення ОСОБА_2 самочинно збудованих приміщень, останній не реагує. Востаннє ОСББ «С. Лазо 31» звернулось до ОСОБА_2 17 травня 2016 року та запропонувало до 25 травня 2016 року добровільно знести самочинно збудовані приміщення. Це звернення ОСОБА_2 було отримане 18.05.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Таке звернення вкотре залишилось без відповіді та без належного реагування з боку ОСОБА_2

Просили суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСББ «С. Лазо 31», які чинить ОСОБА_2 шляхом знесення самочинно збудованих приміщень, які на схематичному плані земельної ділянки позначені наступними літерами: літня кухня «В», сарай «б1», сарай «Г».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2016 року позов задоволено. Суд вирішив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «С. Лазо 31», які чинить ОСОБА_2, шляхом знесення самочинно збудованих приміщень, які на схематичному плані земельної ділянки позначені наступними літерами: літня кухня «В», сарай «б1», сарай «Г». Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «С. Лазо 31» понесені судові витрати в розмірі 1378 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду по даній справі та ухвалити нове, яким в позові відмовити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується з мотивів неповноти встановлення судом обставин справи перед винесенням рішення та неправильності встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного та неповного дослідження доказів та їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного визначення правовідносин сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав, вказавши на безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «С. Лазо 31» є власником земельної ділянки площею 0,1394 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. С. Лазо, 31, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062431 (а.с.12).

На вказаній земельній ділянці самочинно збудовано наступні нежилі приміщення, які на схематичному плані земельної ділянки позначені наступними літерами: літня кухня «В», сарай «б1», сарай «Г» (а.с. 9).

Судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, встановлено, що спірні обєкти є обєктами самочинного будівництва.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина 4. ст. 376 ЦК України передбачає обовязок особи, яка здійснила самочинне будівництво на чужій земельній ділянці, знести самочинно збудоване нерухоме майно, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на це нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою можливе лише шляхом знесення самочинно збудованих приміщень, які на схематичному плані позначені наступними літерами: літня кухня «В», сарай «б1», сарай «Г».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що на підставі рішення Вінницької міської ради № 918 від 31.08.2012 року Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «С. Лазо 31» є власником земельної ділянки площею 0,1394 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. С. Лазо, 31, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 062431.

На вказаній земельній ділянці знаходяться самочинно збудовані нежилі приміщення, які на схематичному плані земельної ділянки позначені наступними літерами: літня кухня «В», сарай «б1», сарай «Г», що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2015 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2015 року, а також підтверджується технічним паспортом з інвентаризаційної справи № 1153 на квартиру № 2 у житловому будинку по вулиці Лазо № 31 у м. Вінниці (а.с. 23-25).

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідно до ст. ст. 376, 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом знесення самочинно збудованого на земельній ділянці нерухомого майна.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не встановив обставин прийняття у власність позивачем земельної ділянки правового значення для даної справи не мають, а не дослідження судом наявності на зазначеній земельній ділянці обмежень, сервітутів спростовується відсутністю таких обмежень (обтяжень) в державному акті на право власності на земельну ділянку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для залучення по справі в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Обласного комунального підприємства «Вінницякіно», оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що Обласне комунальне підприємство «Вінницякіно» є власником спірних споруд або є їх забудовником, користувачем земельної ділянки, на якій знаходяться спірні споруди, а тому відсутні підстави вважати, що рішення у справі може вплинути на права або обовязки підприємства щодо однієї із сторін.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин строки позовної давності не приймаються до уваги, оскільки позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_4

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.