АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №754/7446/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Служба у справах дітей Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві про зміну прізвища дитини,-

УСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просить ухвалити рішення, яким змінити прізвище дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3»; внести зміни в актовий запис про народження дитини №3373 від 28 вересня 2013 року, зазначивши у графі прізвище замість «ОСОБА_3» - «ОСОБА_3».

Вимоги обґрунтовує тим, що з 14 вересня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 25 лютого 2015 року. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дівоче «ОСОБА_2».

У шлюбі позивач завагітніла, проте відповідач в цей період покинув її та не цікавився її життям. Після пологів відповідач дружину з дитиною з пологового будинку не забрав та в подальшому дитиною не цікавився, будь-якої допомоги не надавав, участі у вихованні не приймав.

В липні 2014 року сторони спробували поновити сімейні відносини, проте знову їх припинили в жовтні 2014 року.

Посилаючись на викладені обставини та з урахуванням того, що дитина не має фактичного відношення до родини ОСОБА_1, вважає, що дитина повинна мати прізвище, яке належить її родині.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, змінено прізвище дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», внесено відповідні зміни в актовий запис про народження дитини.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зміни прізвища дитини.

В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, упередженість суду, неповне та необ»єктивне з»ясування обставин справи, упереджене ставлення суду по відношенню до відповідача. Зокрема, зазначає, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на обставинах уникнення його від виконання батьківських обов»язків, проте суд вийшов за межі підстав позову, неповно з»ясував обставини справи, самостійно та на власний розсуд вирішував окремі питання, зокрема щодо участі у справі третіх осіб; посилається на неправильне застосування ст.148 СК України.

Зазначає також, що розгляд справи повинен здійснюватись в порядку адміністративного судочинства, а також вказує на те, що треті особи до участі у справі не були залучені.

В судовому засіданні позивач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідач та представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Служба у справах дітей Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації направила заяву про розгляд справи без участі представника.

У відповідності до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності нез»явившихся осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони з 14 вересня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року. Відповідно до зазначеного рішення суду після розірвання шлюбу позивачу було присвоєно дівоче прізвище «ОСОБА_2».

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 березня 2015 року позивач звернулась до органу опіки та піклування Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації із заявою про зміну прізвища дитини. За результатами розгляду заяви, органом опіки та піклування прийнято рішення про недоцільність зміни прізвища малолітній дитині.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дитина фактично проживає у родині матері, яка має прізвище «ОСОБА_2», то для дитини доцільно буде присвоїти відповідне прізвище, що не порушить її прав охоронюваних законом інтересів, а також не обмежить у батьківських правах самого батька.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 ЦК України ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст.148 СК України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Частина 5 ст.148 СК України встановлює можливість зміни прізвища дитини у разі наявності відповідного спору між батьками, з обов»язковим з»ясуванням ступеню виконання батьками своїх обов»язків належним чином відповідно до загальних (звичаєвих) та правових засад, тобто чи виконував один з батьків свої обов»язки щодо дитини чи самоусунувся від цього, якою мірою та у зв»язу із чим.

Не обмежуючи ці критерії, ч.5 ст.148 СК України також вказує на необхідність з»ясування інших обставин, які засвідчують відповідність інтересам дитини зміну її прізвища.

Прізвище є частиною повного імені особи, визначає приналежність цієї особи до родини, її сімейний зв»язок, прізвище традиційно передається новонародженому поколінню у родині.

Кожна із сторін, як рівноправні батьки, вправі розраховувати, що дитина повинна мати відповідне прізвище, яке історично належить родині кожного із них.

З матеріалів справи убачається, що сторони розлучилися, між ними склався стійкий конфліктний характер відносин, дитина проживає разом із матір»ю у родині, в якій вона сама народилася, ця родина носить прізвище «ОСОБА_2».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання батьком своїх батьківських обов»язків, зокрема матеріального утримання, медичного догляду, забезпечення духовного розвитку та спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо, та апеляційна скарга не містить посилань на такі докази.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування ст.148 СК України відхиляються колегією суддів, оскільки є помилковими, положення згаданої статті передбачають можливість вирішення питання зміни в судовому порядку прізвища дитини, яка не досягла семилітнього віку у випадку відсутності згоди на це обох батьків.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що даний спір повинен вирішуватись в адміністративному порядку не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Предметом позовних вимог не є рішення Органу опіки та піклування, а спірні правовідносини виникли з приводу відмови одного з батьків надати згоду на зміну прізвища дитини. Правовідносини врегульовані ст.148 СК України, відтак спір не є публічно-правовим та повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що до участі у справі треті особи Служба у справах дітей Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві не були залучені, спростовується матеріали справи. З даних журналу судового засіданні від 31 серпня 2016 року убачається, що суд ухвалив про залучення цих осіб до участі у справі та направив відповідні повідомлення.

Доказів про те, що зміна прізвища дитини буде суперечити інтересам самої дитини матеріали справи не містять. Натомість наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт проживання дитини в родині, що має прізвище «ОСОБА_2», а згідно даних Висновку спеціаліста в галузі судової психології ОСОБА_4, ураховуючи ситуацію, що склалася, така зміна прізвища відповідає інтересам дитини.

Вирішуючи спір, колегія суддів враховую положення ст.8 Конвенції про права дини від 20 листопада 1989 року, згідно якої Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов