Єдиний унікальний номер 236/1810/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1833/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Курило В.П.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 серпня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 серпня 2016 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась позивачка ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки згідно ч. 2 ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Тобто, вважає, що суд не мав повноважень на витребування оригіналів документів за власною ініціативою.

Зазначила, що ухвалами суду від 4 серпня 2016 року та 15 серпня 2016 року було лише запропоновано заявниці надати оригінали документів, а отже суд не зобов'язав її надати докази в оригіналі.

Вважає, що суд не взяв до уваги неодноразові звернення заявниці з проханням не займати принципову позицію щодо надання документів в оригіналі, посилаючись на норми діючого законодавства.

В судове засідання апеляційного суду заявник, його представник та представник заінтересованої особи не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю заявника, його представника та представника заінтересованої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту смерті, надала копії паспорта серії НОМЕР_1, виданого Петровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області 09 липня 2003 року на ім'я ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку Донецької області та з 06.01.2009 року зареєстрований Петровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області за адресою: АДРЕСА_1; копії паспорта серії НОМЕР_2, виданого Петровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області 23 вересня 2009 року на ім'я ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьку та з 27.11.2009 року зареєстрована Петровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 7).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьку Донецької області; в графі «Батько» зазначений ОСОБА_3 (а.с. 25).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Петровським відділом ЗАЦС м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 22 березня 2016 року, видно. Що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 52 років, про що складений запис про смерть №281. Згідно фотокопії довідки про причину смерті (до форми №106/у №28, яка видається для поховання), виданої 21 березня 2016 року лікарем ОСОБА_5, видно, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, вік померлого - 52 роки; причина смерті - ішемічний інфаркт в стволі головного мозку при гіпертонічній хворобі (а.с. 24, 8).

Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив, що актового запису про смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24 липня 2016 року не виявлено (а.с. 18).

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених вимог у зв'язку з ненаданням заявницею належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_3.

Такий висновок суду є правильним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та закону.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В основу порядку розгляду справ окремого провадження закладені загальні правила позовного провадження. Оскільки справи окремого провадження мають суттєву специфіку, то провадження у цих справах становлять певний синтез загальних правил цивільного судочинства, правил, які властиві окремому провадженню в цілому, а також правил, які властиві виключно певній категорії справ. Тобто специфіка провадження у кожній категорії справ окремо регулюється шляхом встановлення до загального порядку розгляду справ окремих процесуальних винятків та доповнень.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того, згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 59 ЦПК України передбачає, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 серпня 2016 року та 15 серпня 2016 року заявниці було запропоновано надати оригінали свідоцтва про смерть та медичного свідоцтва про смерть та/або його дублікат, довідку про смерть чи нотаріально-посвідчені фотокопії зазначених документів чи інші докази (а.с. 27-29, 37-38).

В судовому засіданні встановлено, що заявниця та її представники участі у розгляді справи не приймали, ухвали суду від 4 серпня та 15 серпня 2016 року проігнорували, медичного свідоцтва про причини смерті або його дублікату та оригіналу свідоцтва про смерть суду не надали. В судове засідання апеляційного суду також не прибули та не надали докази на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Системний аналіз зазначених норм закону та наявних матеріалів у справі дають підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтверджено факту смерті її батька.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції повноважень щодо витребування документів апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦПК України з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази, а також сприяти відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність постановленого рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи в межах заявлених вимог, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: