АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 6676/2016 Головуючий у І інстанції Панченко О.М.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження , роз'яснивши позивачу його право звернутися до суду із скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати , а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки судом порушені вимоги процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві державного виконавця Черухи О.М., перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі суд виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і спір виник під час примусового виконання рішення суду, а тому позивач має право оскаржити дії державного виконавця шляхом подання скарги на дії держаного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України.

При цьому, відмовляючи у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про скасування постанови про відкриття провадження в справі суд послався на п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про поновлення строку на подання позову та скасування постанови про відкриття провадження виконавчого провадження від 29.09.2015 ВП№48855883.

В позовній заяві вказував на те, що предметом позову є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-2166, який виданий Деснянським районним судом м. Києва 25.06.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції заборгованості за кредитним договором в розмірі 348426 , 87 грн. та судові витрати в розмірі 3484, 27 грн.

Таким чином, позивач фактично оскаржує дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та постанову державного виконавця, проте скаргу виклав у формі позовної заяви.

Суд правильно звернув увагу на те, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, регламентовано розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, скарги на дії державного виконавця підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ЦПК України.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 постанови від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах ", що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

З урахуванням передбаченого законом строку розгляду такої скарги проведення попереднього судового засідання не є обов'язковим.

Разом з тим, в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладений у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Однак , суд при вирішенні питання прийняття позовної заяви ОСОБА_1 на ці вимоги закону та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не звернув уваги та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на те, що в силу вимог закону доцільним є залишення заяви без руху з наданням терміну для усунення недоліків та викладення вимог про оскарження дій та постанов державного виконавця у вигляді скарги, порядок розгляду якої визначений ЦПК України в розділі VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Виходячи з наведеного , ухвалу суду законною і обгрунтованою назвати не можна, а відтак така ухвала підлягає скасуванню , а питання - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :