Номер провадження: 22-ц/785/3284/16
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Зауліної Ольги Григорівни на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 29 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна іпотечним та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про забезпечення позову до ОСОБА_3 про визнання майна іпотечним та звернення стягнення на предмети іпотеки було задоволено частково: накладено арешт на спірну земельну ділянку, у передачі в управління позивачу нерухомого майна відповідача-відмовлено (а.с.13).

19.02.2016 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Зауліна Ольга Григорівна подала апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2016 року. Апелянт посилається на те, що висновок суду щодо неможливості вжиття заявленого виду забезпечення позову (передача в управління позивачу нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1) з причин порушення таким вжиттям права на житло відповідача, не відповідає матеріалам справи, оскільки зроблений у наслідок порушення судом ч.1 ст. 208, ст.ст.60,179 ЦПК, та розцінюється апелянтом як надання судом переваги у судовому процесі однієї із сторін, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було враховано положення ч.2 ст.152 ЦПК згідно з якою види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, адже з матеріалів справи вбачається, що сума позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», заявленого до ОСОБА_3 є досить значною, та складає 23 401 113,33 гривень. Просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 29.01.2016 в частині відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у забезпечені позову шляхом передачі в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» іпотечного майна, яке належить ОСОБА_3 та передати в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Код , МФО 300528, рахунок №3333, адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д) житловий будинок № 29-В загальною площею 243,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0, 0215 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, IH НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) на праві приватної власності (а.с.15).

В судовому засіданні представник апелянта Зауліна Ольга Григорівна апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Звернула увагу суд на те, що спірний жилий будинок не є місцем проживання відповідачів, а також що не прийняття заходів по забезпеченню позову зробить виконання рішення суду не можливим.

Відповідачі в судове засідання не заявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта - позивача по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині обрання виду забезпечення позову, як передача в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» житловий будинок № 29-В загальною площею 243,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0215 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, IH НОМЕР_1) на праві приватної власності, суд першої інстанції виходив з того, що законні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді передачі в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» житловий будинок №29-В загальною площею 243,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0215 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Тетяни Тесе, 29-В, та належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, IH НОМЕР_1) на праві приватної власності відсутні, а заявлені підстави не дають можливість дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так, спірне майно є предметом договору іпотеки, відтак, не може бути ні відчужено, ні передано іншим особам, що свідчить про можливість виконання рішення в будь якому випадку. Також суд першої інстанції посилався на те, що передання в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» житлового будинку, який є предметом іпотеки, взагалі не може бути застосовано судом як вид забезпечення позову, оскільки таке порушить гарантоване відповідачем право на житло (а.с.12).

Колегія судів погоджується з наведеним мотивуванням правильного по суті процесуального рішення суду першої інстанції, проте відхиляючи доводи апеляційної скарги, як необґрунтовані, вказує на наступне. Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Головним мотивом відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині обрання виду такого виду забезпечення позову, як передача в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повинно бути те, що застосування такого засобу позову може бути розцінено як фактичне вирішення спору на користь позивача, без його вирішення у встановленому законом порядку (п. 5 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»). Зокрема, спірне майно є предметом договору іпотеки, відтак, не може бути ні відчужено, ні передано іншим особам. При цьому іпотека є одним з способів забезпечення виконання зобов'язання (ст.ст. 3, 7 Закону України «Про іпотеку»). Посилання позивача на те, що передачею в управління позивачу буде забезпечено належним чином схоронність майна, відноситься колегією суддів апеляційного суду до презумпцій, які можуть бути спростовані іншою стороною. Так, відповідач вправі посилатись на те, що в наслідок довірчого управління спірним майном, вартість цього майна суттєво знизилась, що завдало шкоди його майновій сфері. Між тим, такого роду посилання обох сторін, відноситься до сфери поведінки іншої сторони, яка може бути як добросовісною, так і недобросовісною, а тому не можуть бути покладені в основу процесуального рішення суду. В контексті наведеного, посилання позивача на ту обставину, що будинок не використовуються відповідачем як житло та останнім можуть бути вжиті дії, що призведуть до знищення вартості предмета іпотеки (наприклад, демонтування віконних прийомів, підлоги, сходів, забору та інше з метою реалізації всіх цих речей задля отримання винагороди), правового значення не мають, оскільки таке погіршення, у разі його вставлення обумовлює виникнення обов'язку щодо відшкодування шкоди завданої предмету іпотеки (ст.ст. 5, 10, 12 Закону України «Про іпотеку»), а використання /не використання об'єкту іпотеки для проживання в контексті наведеного обґрунтування правового значення не має.

Щодо посилань позивача на порушення ч.2 ст.152 ЦПК України, згідно з якою види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, судом першої інстанції не було порушено принцип співмірності, оскільки він правильно посилався на те, що вказане майно знаходиться в іпотеці, відтак не може бути ні відчужено, ні передано іншим особам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли підтвердження.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Зауліної Ольги Григорівни на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 29 січня 2016 року - відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 29 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

А.П. Заїкін

М.В. Процик