АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7572/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/178/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Шевчук Г. М., Ткач З. Є.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю сторін - управління культури Тернопільської ОДА - Фурки І.А., представника Тернопільської обласної ради - Семчишина В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської обласної ради, голови Тернопільської обласної ради Хомінця Василя Петровича, Департаменту культури, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації з участю третьої особи Тернопільського обласного комунального навчально-методичного центру про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тернопільської обласної ради №31 від 18 березня 2014 року та наказу Департаменту культури, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації № 16-К від 18.03.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади директора установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний комунальний навчально-методичний центр», поновлення на роботі на посаді директора установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний комунальний навчально-методичний центр» з 19.03.2014 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вищевказаним позовом , посилаючись на те, що його звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку із ліквідацією установи) є неправомірним, оскільки власник установи - «Тернопільський обласний комунальний навчально-методичний центр», не мав наміру її ліквідації. Крім цього, в порушення вимог ч.1 ст. 49-2 КЗпП України відповідач не попередив позивача у встановленому законом порядку про наступне вивільнення, всупереч вимогам ч.2 ст. 49-2 КЗпП України, відповідачем не було запропоновано позивачу іншу роботу, як і не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, не було видано трудову книжку, не вручено наказ про звільнення та не було проведено повний розрахунок.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року та додатковим рішенням від 21 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на незаконність рішення суду. Апелянт зазначив, що згідно копії звукозапису 45 сесії Тернопільської обласної ради питання ліквідації Тернопільського комунального навчально-методичного центру не вирішувалось. Його звільнено з роботи розпорядженням голови Тернопільської обласної ради з порушенням вимог п. 20 ч. 1 ст. 43 ЗУ "Про місцеве самоврядування", якою вирішення питання про звільнення керівників установ обласної ради віднесено до виключної компетенції пленарних засідань ради. Наказ про звільнення з роботи йому вручений не був, в той час що 18 та 19 березня 2014 року він був на роботі, а з 21 березня перебував на стаціонарному лікуванні. Вважав, що знаходження його на роботі поза межами установи не звільняє власника від обов'язку вручити трудову книжку і провести повний розрахунок у день звільнення.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, зіславсі на обставини, викладені в ній та додатково пояснив, що звукозапис засідання 45 сесії Тернопільської обласної ради є поганим і підтвердити свої доводи щодо нерозгляду на сесії питання ліквідації Тернопільського комунального навчально-методичного центру не може. ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1, куди направлялись всі повідомлення, проживає його дружина з сином. За місцем свого проживання будь-яких повідомлень не отримував і повний розрахунок з ним було проведено лише по спливу місяця після звільнення.

Представник Тернопільської обласної ради апеляційної скарги не визнав та пояснив, що рішенням №803 від 26 листопада 2009 року сесія Тернопільської обласної ради доручила голові Тернопільської обласної ради у міжсесійний період за наявності позитивного висновку постійної комісії згідно з її функціональною спрямованістю видавати розпорядження про звільнення з посад керівників об'єктів спільної власності територіальної громади з наступним затвердженням цих розпоряджень на черговій сесії Тернопільської обласної ради. Розпорядження голови Тернопільської обласної ради №31 від 18 березня 2014 року затверджено рішенням сесії Тернопільської обласної ради №1660 від 17 квітня 2014 року і з позивачем було проведено повний розрахунок.

Представник управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації (розпорядженням №757-од від 9 грудня 2015 року департамент культури, релігій та національностей обласної державної адміністрації реорганізовано в управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації ) апеляційної скарги не визнала та пояснила, що оскаржуваним наказом департаменту №16-к від 18 березня 2014 року було взято до відома розпорядження голови Тернопільської обласної ради №31 від 18 березня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Тернопільського комунального навчально-методичного центру і зобов'язано останнього передати печатку, штампи та трудові книжки працівників голові ліквідаційної комісії. Заробітна плата ОСОБА_3 перераховувалась на зарплатну карточку і повний розрахунок з ним проведений 15 квітня 2014 року. Всі документи Тернопільського комунального навчально-методичного центру, а саме табеля виходів на роботу, посадові обов'язки, трудові книжки працівників знаходились у ОСОБА_3 і не були ним передані департаменту культури, у зв'язку з чим відсутні, а працівники змушені були відновлювати документи про свій трудовий стаж. Всі повідомлення ОСОБА_3, із-за відсутності його на робочому місці, направлялись йому за адресою, зазначеною ним в особовій справі. Ще у 2015 році проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи Тернопільського комунального навчально-методичного центру по закінченню роботи ліквідаційної комісії.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами дотримано вимог процедури звільнення позивача, його належним чином повідомлено про наступне вивільнення, вжито заходів щодо особистого вручення розпорядження про його звільнення, а в подальшому таке розпорядження було направлено поштовим зв'язком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КзпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Статтею 47 КзпП України зобов'язано власника або уповноважений ним орган в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 45 сесії Тернопільської обласної ради №1498 від 12 листопада 2013 року "вирішено ліквідувати установу Тернопільської обласної ради "Тернопільський комунальний навчально-методичний центр", доручено департаменту культури, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації забезпечити ліквідацію установи та утворити ліквідаційну комісію відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 52-54).

Наказом департаменту культури, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації №157-од від 10 грудня 2013 року на виконання вищезазначеного рішення створено ліквідаційну комісію, голову якої зобов'язано забезпечити персональне попередження директора Тернопільського комунального навчально-методичного центру ОСОБА_3 та інших працівників установи про їх вивільнення у зв'язку з ліквідацією (ас 134).

Судом встановлено, що 12 грудня 2013 року ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 направлялось попередження про вивільнення із посади директора Тернопільського обласного комунального навчально-методичного центру у зв'язку із ліквідацією установи, яке він отримав 13.12.2013 року і розпорядженням голови Тернопільської обласної ради № 31 від 18.03.2014 року він звільнений із посади директора установи з 18 березня 2014 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (ліквідація установи).

Оскільки позивача згідно акту №4 не було на робочому місці, то розпорядження голови Тернопільської обласної ради №31 від 18 березня 2014 року та наказ департаменту культури, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації №16-к від 18 березня 2014 року 19 березня 2014 року направлялись йому рекомендованим поштовим відправленням (ас. 92,97), а 21 березня 2014 року надіслано повідомлення про отримання трудової книжки (ас. 93) за адресою, зазначеною в особовій справі.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду про те, що відповідачем було дотримано процедуру звільнення позивача у зв'язку з ліквідацією установи.

З матеріалів справи також вбачається, що розпорядження голови Тернопільської обласної ради №31 від 18 березня 2014 року затверджено рішенням сесії Тернопільської обласної ради №1660 від 17 квітня 2014 року (ас. 43) та що повний розрахунок з позивачем проведено 17 квітня 2014 року (ас.103).

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 ЗУ "Про місцеве самоврядування" питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах вирішуються виключно на пленарних засіданнях обласної ради.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слід змінити дату звільнення ОСОБА_3 з роботи з 18 березня 2014 року на 17 квітня 2014 року і за вказаний період стягнути середній заробіток.

Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_3 середньоденна заробітна плата позивача становить 170 грн 53 коп (у лютому 2014 року заробітна плата за відпрацьованих 18 днів становить 2967 грн 30 коп., у березні за 11 днів - 1978 грн 20 коп.; відповідно середній заробіток складає (2967,30 + 1978,20):(18+11)=4945,50:29=170,53). Оскільки на період з 19 березня по 17 квітня 2014 року припадає 22 робочих дні, то стягненню підлягає середній заробіток в сумі 3751,66 грн (170,53 грн*22 дні) з відрахуванням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів.

З матеріалів справи вбачається, що наказом департаменту культури, релігій та національностей №16-к від 18 березня 2014 року взято до відома розпорядження голови Тернопільської обласної ради №31 від 18 березня 2014 року та зобов'язано ОСОБА_3 передати печатку, штампи установи та трудові книжки працівників Тернопільського обласного комунального навчально-методичного центру (ас. 46), тому суд правильно відмовив і у визнанні цього наказу недійсним.

Суд першої інстанції вірно критично оцінив доводи позивача про те, що його належним чином не було повідомлено про наступне вивільнення та про його звільнення з роботи і необхідність отримання трудової книжки, оскільки такі повідомлення направлялись йому рекомендованими поштовими відправленнями за адресою, зазначеною ним в особовій справі - по АДРЕСА_1.

Крім цього як пояснив в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 та вбачається з фотокопії паспорта ОСОБА_3, що останній з 1978 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 однак раніше проживав в АДРЕСА_3 і там по даний час проживає його сім'я - дружина і син. Доказів щодо повідомлення роботодавця про зміну свого місця проживання ОСОБА_3 не надав.

Твердження апелянта про те, що 18 і 19 березня 2014 року він був на роботі та що акт №4 не є належним доказом відсутності його на роботі та намагання вручити розпорядження про звільнення не заслуговують уваги суду, оскільки допитані в судовому засіданні першої інстанції свідки - голова та члени ліквідаційної комісії підтвердили, що 18 і 19 березня вони відвідували Тернопільський обласний комунальний навчально-методичний центр, однак ОСОБА_3 не було на роботі і тому розпорядження про звільнення та повідомлення про отримання трудової книжки направлялось рекомендованими листами за адресою, зазначеною в особовій справі

Отже, рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Змінити дату звільнення ОСОБА_3 з 18 березня 2014 року на 17 квітня 2014 року.

Стягнути з Тернопільської обласної ради в користь ОСОБА_3 3751,66 грн середнього заробітку.

Стягнути з Тернопільської обласної ради 551,20 грн судового збору в користь держави.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська