АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8997/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/611/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі Романюк Х.Ю.

з участю ОСОБА_1, її представика ОСОБА_2, представника ТзОВ "Агрологістика" Юхимець Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛОГІСТИКА" про зміну дати звільнення із займаної посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" про зміну дати звільнення із займаної посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛОГІСТИКА" в частині зобов'язання видати належно оформлену трудову книжку та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 7500 гривень залишено без розгляду.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.06.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що на момент її звільнення єдиною офіційно адресою місцезнаходження ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" була адреса: АДРЕСА_1. Саме за цією адресою здійснювався облік товариства стосовно справляння податків та внесків.

Наголошує на тому, що доводи відповідача про те, що він здійснював свою діяльність у АДРЕСА_3, не підтверджені жодними доказами. Вважає необґрунтованим висновок суду про недоведення позивачем вини відповідача у затримці видачі трудової книжки.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 вересня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.06.2015 року частково скасовано.

Ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" на користь ОСОБА_1 6 723 грн. виплат належних сум при звільненні у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки та 3 415 грн. 28 коп. інфляційних нарахувань.

У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 03.09.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Судом установлено, що з 30 липня 2011 року ОСОБА_1 приступила до виконання обов'язків директора ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" на підставі рішення № 3 засновника ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" від 30.07.2011 року (а.с. 64).

Відповідно до довідки ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" № 16 від 30.10.2013 року директор ОСОБА_1 перебувала у відпустці із 01.04.2013 року по 24.04.2013 року (а.с. 77).

25 квітня 2013 року засновником товариства ОСОБА_4 у присутності економіста з фінансової роботи ОСОБА_6 складено акт про відсутність 25.04.2013 року директора ОСОБА_1 на робочому місці в офісі ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА", розташованого за адресою: АДРЕСА_3, протягом усього робочого дня з 09 год.00 хв. до 18 год.00 хв. без поважних причин (а.с. 50).

Згідно із протоколом загальних зборів учасників № 1 від 25.04.2013 року директора ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_1 усунуто від виконання обов'язків директора. Вирішено змінити адресу місцезнаходження ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА", а саме: з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 (а.с. 42).

Наказом засновника ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_4 № 7 від 25.04.2013 року розірвано контракт з директором ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_1 на підставі підпункту 6.3.4. п.6.3. контракту та звільнено з роботи із підстав передбачених контрактом (ст. 36, п. 8 КзпП України) (а.с. 63).

Листом № 11 від 25.04.2013 року ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" повідомлено ОСОБА_1 про те, що її звільнено із посади директора ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" згідно з наказом № 7 від 25.04.2013 року із вказівкою з'явитися в офіс для отримання трудової книжки (а.с. 4).

04.05.2013 року ОСОБА_1 отримала вищевказаний лист № 11 від 25.04.2013 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 52).

Листом № 12 від 19.07.2013 року директор ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" ОСОБА_6 пропонував ОСОБА_1 у черговий раз з'явитися для вирішення питання про передачу документації та проведення інвентаризації (а.с. 51).

01 серпня 2013 року ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" направило ОСОБА_1 рекомендованим листом трудову книжку, яку остання отримала 07.08.2013 року (а.с. 53, 54).

Місцезнаходження ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" є АДРЕСА_2 згідно із п. 1.4. статуту ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА", затвердженого протоколом № 2 від 18.06.2013 року (а.с. 90).

На час виникнення спірних правовідносин ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, що одночасно є місцем реєстрації місця проживання позивачки.

За показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" було зареєстровано за адресою місця проживання позивачки: у АДРЕСА_1, однак свою діяльність товариство здійснювало у АДРЕСА_3 де і знаходився офіс товариства, який був робочим місцем ОСОБА_1

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не подано, а судом не здобуто доказів вини відповідача у затримці видачі їй трудової книжки, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни запису про день її звільнення та задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Колегія вважає, що з таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає встановленим обставинам і вимогам закону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 47, ч. 1 КзпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 235, ч. 5 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до положень п.п. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (надалі - Інструкція), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

У зв'язку з тим, що в день звільнення 25.04.2013 року ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці, колегія вважає правомірними дії відповідача про направлення позивачці у цей же день повідомлення про її звільнення з проханням з'явитись в офіс товариства для отримання трудової книжки.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого фактичного місцезнаходження за адресою, відмінною від адреси реєстрації юридичної особи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки воно спростовується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які в судовому засіданні показали, що свою діяльність товариство здійснювало за адресою: АДРЕСА_3, де і знаходився офіс товариства, який був робочим місцем ОСОБА_1

Крім того, колегія вважає, що ОСОБА_1, будучи директором ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА", знала, де знаходиться офіс товариства і зберігається її трудова книжка.

Колегія погоджується з висновком суду про те, що позивачкою не подано, а судом не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 намагалась отримати у відповідача трудову книжку, на неодноразові повідомлення засновника ТзОВ про необхідність з'явитись у офіс товариства для отримання трудової книжки вона приїжджала в м.Луцьк та не змогла її отримати з вини власника.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що матеріалами справи не доведено вину ТзОВ "АГРО ЛОГІСТИКА" в затримці видачі трудової книжки позивачки, у зв'язку з чим відсутні підстави для виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, зміни запису про день її звільнення та задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів уважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.1; 308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько