Справа №583/2237/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мовчан Н. В.
Номер провадження 22-ц/788/1722/16 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 20 вересня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа : Охтирська районна державна адміністрація про встановлення фактів проживання однією сім»єю та належності правовстановлюючих документів, визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

15.07.2016 р. ОСОБА_3 звернулась до Охтирського міськрайоного суду Сумської області з вказаним позовом та, після уточнення позовних вимог, просила :

- встановити факт належності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, сертифікату на право на земельну частку (пай) члена САТЗТ «Більшовик» серії НОМЕР_1, зареєстрованого 14.06.1996 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №383, виданого на підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації від 24.05.1996 р. за №203;

- встановити факт проживання ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю з вересня 1992 року по день смерті ОСОБА_5;

- визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) у колективній власності САТЗТ «Більшовик» Охтирського району Сумської області у розмірі 4,52 в умовних кадастрових гектарах, яка належала ОСОБА_5 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Охтирської районної державної адміністрації №203 від 24.05.1996 р.

Рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 20 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги факт тривалого спільного проживання позивачки зі спадкодавцем, ведення ними спільного господарства. Зазначає також, що позивачка прийняла спадщину, тому її права підлягали захисту судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, яка підтримала доводи апеляційної скарги свого представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5 у 1998 році ніким зі спадкоємців прийнята не була, строк для її прийняття закінчився до 1 січня 2004 р., тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ЦК України ( 2003 р. ). Позивачка не може бути визнана спадкоємицею ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 1264 цього Кодексу. Цивільним кодексом УРСР 1963 року ( далі - ЦК УРСР ) не було встановлено право на спадкування за законом особами, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Отже, з огляду на те, що позивач не входить до кола спадкоємців за законом, на думку суду, позовні вимоги не підлягали задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи вбачається та як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1.

Вказана особа померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 7 ).

З вересня 1992 року і по даний час в будинку за вказаною адресою, без реєстрації, проживала і позивачка ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №190 від 18.04.2016 р. ( а.с. 9 ), показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також копією трудової книжки позивачки. З останньої вбачається, що позивачка з 01.08.1992 р. була прийнята в члени колгоспу «Більшовик» ( а.с. 59 ).

За життя ОСОБА_5, на ім'я «ОСОБА_5», на підставі рішення Охтирської РДА № 203 від 24.05.1996, видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності САТЗТ «Більшовик» ( а.с. 6 ).

Згідно довідки виконкому Довжицької сільської ради № 391 від 08.07.2016 р. ОСОБА_5, якій видано сертифікат на земельну частку (пай) НОМЕР_1, і ОСОБА_5, на яку видано свідоцтва про смерть НОМЕР_2 - одна й та ж особа ( а.с. 8 ).

Судом встановлено також, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася, заповіт дана особа не складала ( а.с. 36-38 ).

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 26.05.2016 р. ОСОБА_3 відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку частку (пай), оскільки, відсутній документ, що підтверджує факт родинних відносин з ОСОБА_5 ( а.с. 10 )

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 07.07.2016 р. ОСОБА_3 відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку частку (пай), яка належала ОСОБА_5, оскільки згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Охтирської РДА від 24.05.1996 №203, прізвище померлої написано «ОСОБА_5», а у свідоцтві про смерть записано «ОСОБА_5» ( а.с. 11 ).

При вирішенні питання щодо правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 р. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 " Про судову практику у справах про спадкування " роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 р. і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Таким чином, у відповідності до змісту п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Лише у випадку, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України.

Позивач ОСОБА_3 не перебувала в родинних стосунках з ОСОБА_5 на час її смерті, однак проживала з нею та вела спільне господарство.

За змістом статті 524 ЦК УРСР, яка була чинною на час смерті ОСОБА_5, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК УРСР.

При вирішенні питання щодо віднесення осіб до числа спадкоємців за законом, суд вірно виходив з наявності ( відсутності ) таких юридичних фактів як : родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Суд зробив вірний висновок про те, що питання прийняття спадщини за ЦК УРСР може розглядатися лише щодо осіб, які входять в коло спадкоємців, однак до таких осіб позивачка не відноситься.

Також, у відповідності до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд обґрунтовано відмовив у прийнятті визнання позову з боку відповідача, оскільки таке визнання позову явно суперечило матеріальному закону.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином оцінив письмові докази, надав правильну оцінку показам свідків та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 20 вересня 2016 року

в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -