Справа №173/1091/16-ц
Провадження №2/173/637/2016
У Х В А Л А

іменем України

19 жовтня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 173 310 грн. 16 коп. інфляційні витрати та три відсотки річних від простроченої суми 29 204 грн. 95 коп., а також понесені судові витрати.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що 7 жовтня 2013 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 192 000 грн. 73 коп. Вказане рішення суду не виконано та відповідач має намір його оскаржити. У межах виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, в тому числі квартиру № 1 по пр..Леніна 2 у м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Проте у звязку з оскарженням рішення суду відповідачем, у відповідності до положень ст. ст. 38 та 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ буде повернуто до суду та буде знято арешт з майна боржника. У звязку з чим ОСОБА_4 буде мати можливість відчужити своє майно, в тому числі квартиру, що в подальшому зробить неможливим, або ж ускладнить виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного представник позивача просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом арешту квартири № 1 по пр.. Леніна, 2 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача заяву про забезпечення позову підтримав, просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, суду пояснив, що ОСОБА_4 дійсно оскаржила рішення суду від 7 жовтня 2013 року, проте не має наміру відчужувати власне майно, а тому вимоги позивача є передчасними, оскільки її майно і так вже арештовано на підставі постанови державного виконавця.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 7 жовтня 2013 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 192 000 грн. 73 коп. 12 лютого 2014 року державним виконавцем ДВС Верхньодніпровського РУЮ було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 У звязку з невиконанням рішення суду ОСОБА_3 звернувся до суду також з позовом про стягнення з ОСОБА_4 інфляційних витрат.

У межах виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 16 травня 2016 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_4 29 червня 2016 року державним виконавцем було описано та арештовано майно боржника ОСОБА_4, а саме квартира за адресою: пр.. Леніна, 2 АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 оскаржила рішення суду від 7 жовтня 2013 року про стягнення з неї боргу. На час розгляду заяви про забезпечення позову апеляційна скарга знаходиться у Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області.

Відповідно до ст.. 153 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позов може бути забезпечено шляхом заборони вчиняти певні дії.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів видно, що ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_4 інфляційні витрати саме через невиконання нею рішення суду про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання су дового рішення. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 оскаржила рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження, є всі підстави стверджувати, що існують обґрунтовані підстави вважати, що виконавчий лист може бути повернутий суду у випадку прийняття апеляційної скарги до розгляду та у звязку з цим арешт, накладений на майно боржника буде знятий та ОСОБА_4 буде мати можливість відчужити це майно, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення з неї інфляційних витрат.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Враховуючи вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт, 400831 грн., суд вважає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151-154 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру № 1 по пр..Леніна (пр..ОСОБА_5), 2 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_4, та заборонити її відчуження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення ухвали суду мають право оскаржити її протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.Ю.Шевченко