АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4941/13-ц Номер провадження 22-ц/786/2695/16Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів Обідіної О.І., Чумак О.В.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника Подільського ВДВС м. Полтави ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2016 року

по справі за заявою ОСОБА_2 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою та просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, застосоване згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.06.2014 року, посилаючись на те, що вказане обмеження було застосоване до виконання виконавчих листів № 553/4941/13-ц, виданих Ленінським районним судом м. Полтави 06.03.2014 року, тоді як на даний час виконання цих виконавчих документів закінчено, державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2014 року, а виконавчі документи повернуто стягувачу, тобто підстави для обмеження у праві виїзду відпали.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, просив скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що вказане питання вирішується державним виконавцем у позасудовому порядку.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Як вбачається з матеріалів справи, постановами державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського міського управління юстиції 21.03.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 42614778 з примусового виконання виконавчого листа № 553/4941/16-ц про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 в користуванні та надати вільний доступ до належної їй 1/2 частини земельної ділянки та недобудованого житлового будинку по вул. Хрестовоздвиженській, 42, в м. Полтаві та виконавче провадження ВП № 42615276 з примусового виконання виконавчого листа № 553/4941/16-ц про зобовязання ОСОБА_2 надати ОСОБА_5 дублікати ключів від воріт огорожі домоволодіння та від вхідних дверей недобудованого житлового будинку по вул. Хрестовоздвиженській, 42, в м. Полтаві.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.06.2014 тимчасово, до виконання виконавчих документів № 553/4941/16-ц, виданих Ленінським районним судом м. Полтави 06.03.2014 року, застосовано заходи для забезпечення виконання рішення суду до ОСОБА_2, а саме: тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно постанов державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ від 29.08.2014 року виконавчі провадження ВП № 42615276 та ВП № 42614778 з примусового виконання виконавчих листів № 553/4941/13-ц, виданих 06.03.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави, закінчені на підставі ст. 49 ч.1 п. 11, ст. 75 ч.3 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з неможливістю виконати рішення, з поверненням виконавчого документу до суду, який його видав. Одночасно державним виконавцем прийнято рішення припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання.

Після закінчення, 29 серпня 2014 року, виконавчі провадження не відновлювалися та стягувачем повторно виконавчі листи на виконання не предявлялися.

Згідно зі ст. 6 п. 5 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

У відповідності до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Статтями 1, 50 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

Аналіз наведених норм діючого законодавства свідчить про те, що обмеження особи у праві виїзду за межі України носить тимчасовий характер та застосовується до боржника при виконанні судових рішень в межах виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи, що виконавчі провадження ВП № 42614778 та ВП № 42615276 закінчені, то відсутні підстави для збереження примусових заходів впливу на боржника, яким є обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист.

Згідно ст. 124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та МВС України від 7 січня 2014 року №288/5/102, зареєстрованого в Мінюсті України 11 лютого 2914 року за №273/25050, інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається Головним центром обробки спеціалізовної інформації Державної прикордонної служби України (ГЦОСІ) з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

У разі надходження до органу державної виконавчої служби рішення суду про скасування обмеження особи у праві виїзду за межі України державний виконавець не пізніше наступного дня пересилає зазначене рішення до ГЦОСІ.

П.п. 5, 6 Порядку передбачено, що ГЦОСІ після надходження постанови державного виконавця, зазначеної в пунктах 3, 4 цього розділу, або засвідченої судом копії судового рішення, зазначеного в пункті 3 цього розділу, приймає її до виконання не пізніше трьох робочих днів після її надходження.

Щодо вилучення інформації про особу з бази даних ГЦОСІ протягом трьох робочих днів інформує суд, який виніс відповідне рішення, орган державної виконавчої служби, який виніс відповідну постанову.

Таким чином, чинне законодавство передбачає альтернативні акти на підставі яких може бути скасовано тимчасове обмеження особи на виїзд за межі України: відповідне судове рішення або постанова державного виконавця.

Отже, враховуючи, що виконавчі провадження ВП № 42615276 та ВП № 42614778 з примусового виконання виконавчих листів № 553/4941/13-ц, виданих 06.03.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави, закінчені, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Виходячи з викладеного, порушення норм матеріального права судом першої інстанції призвело до постановлення помилкової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, що відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.303, 307 ч.2, 312 ч.1 п.2, 314 ч. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу по суті заявлених вимог.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, встановленого ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03 червня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.І. Обідіна

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1