Справа № 2-789/08 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/3171/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 10.10.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував наступним: 05 травня 2005 року померла його мати та дочка відповідача ОСОБА_5, якій на час смерті належав житловий будинок № 21-а по вул. Заводській в с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Спадкоємцем першої черги за законом є сторони, інших спадкоємців за померлою немає. Вказав, що він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном, в той час як відповідач спадщину не прийняла, заяву в нотаріальну контору не подала і на день смерті спадкодавця разом із ОСОБА_5 не проживала. 08 листопада 2007 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Києво-Святошинське БТІ у реєстрації прав власності відмовило, оскільки первинна реєстрація права власності на домоволодіння не була проведена. Зважаючи на наведене, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за ОСОБА_5 право власності на вищевказаний житловий будинок.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2008 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 як особа, яка не приймала участі у справі, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи. Вказує, що крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом є також і вона як дочка спадкодавця ОСОБА_5 На день смерті матері їй виповнилося 12 років, тому вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказує, що вона фактично прийняла спадщину, вступила у володіння спадковим майном. За таких умов вона фактично успадкувала частину спірного житлового будинку, а рішенням суду були порушені її права як неповнолітнього спадкоємця. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що значеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві позивач зазначив, що єдиними спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_5 були він та відповідач ОСОБА_4. За таких умов справа була вирішена за участю вказаних сторін, інших осіб до участі в справі суд не залучав. В той же час, як вбачається з представлених до апеляційного суду даних, зокрема свідоцтва про народження (а.с. 41) та довідки виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.03.2016 року (а.с. 43), у померлої ОСОБА_5 була донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час смерті матері проживала разом з нею (в тому ж будинку, де за заявою позивача до та після смерті матері проживав й він).

У відповідності до положень ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З наданої до суду постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 02.04.2016 року за вих. № 242/02-31 (а.с. 44) вбачається, що ОСОБА_2 не подавала заяву про відмову від спадщини після померлої ОСОБА_5. За таких умов, зважаючи на те, що на час смерті матері апелянт ОСОБА_2 була малолітньою особою (12 років), вона вважається такою, що прийняла спадщину. В той же час ОСОБА_2 не була залучена до участі у справі, позовні вимоги до неї не були предметом судового розгляду, хоча суд визнав за позивачем право власності на увесь спадковий будинок.

Оскільки питання про права апелянта на спадкове майно та про те, яким чином таке майно має бути розподілене між спадкоємцями, не були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду у відповідності до положень ст. 303 ЦПК України позбавлена можливості вирішити дане питання при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного її вирішення, відтак воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2008року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: М.В. Мережко

ОСОБА_7