Провадження № 2/150/45/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю : секретаря судового засідання Гендзьори О.О.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 (далі-відповідач, ОСОБА_1В.) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 18 березня 2013 р. Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.03.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2800.00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з невиконанням відповідачем належним чином зобов'язання за договором, у нього виникла заборгованість станом на 30.04.2016 року на загальну суму 25219,26 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить провести розгляд справи без участі повноважного представника, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, а саме, в частині тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, однак, в частині штрафних санкцій позовні вимоги заперечив, зазначивши, що з моменту його затримання та відправлення в установу тимчасового тримання, що мало місце 06.02.2014року, він не мав можливості здійснювати оплату кредиту та виконувати інші умови договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

18.03.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2800,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та Правил, до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач належним чином зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Відповідно до частини 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором за відповідачем станом на 30.04.2016 року банком нараховано та заявлено до стягнення борг в розмірі 25219,26 грн., з яких 2667,46 грн. заборгованість за кредитом, 17774,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 1677,11 грн. штрафу (500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1177,11 грн. - штраф (процентна складова).

Заборгованість в розмірі 2667,46 грн. за кредитом, 17774,69 грн. по процентам за користування кредитом та 1677,11грн. штрафу підтверджується матеріалами справи, не спростована належними та допустимими доказами. Окрім того, розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом не заперечується відповідачем у справі.

Що стосується заявленої до стягнення 3100грн. заборгованості по пені та комісії, то суд зазначає, що в цій частині позовні вимоги належним чином не обґрунтовані позивачем, зокрема, не розмежовано розміру пені та розміру комісії, не зазначено за якою процентною ставкою та за якими тарифами нарахована комісія, на підставі яких умов договору банком нарахована комісія та пеня.

Разом з цим суд зазначає про неможливість на підставі позовної заяви та розрахунку визначити правову природу заявлених до стягнення 3100грн. пені та комісії, оскільки згідно позовних вимог та розрахунку ця сума визначена як заборгованість за пенею та комісією, однак, в підсумковій частині розрахунку заборгованість в розмірі 3100грн. визначено як нарахована комісія. Відтак, дані обставини позбавляють суд можливості визначити правову природу таких нарахувань та перевірити правильність та підставність таких нарахувань у відповідності до умов договору, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22119,26грн., з яких: 2667,46грн. заборгованість за кредитом, 17774,69грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 500грн. штрафу (фіксована частина), 1177,11грн. штрафу (процентна складова), а також 1378грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, складено 21.10.2016 року.

Суддя Кушнір Б.Б.