провадження № 2-п/361/39/16
УХВАЛА

12 травня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Бровари заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.03.2014 р. у цивільній справі № 761/24193/13-ц, провадження № 2/361/496/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У даній цивільній справі 03 березня 2014 року проголошено заочне рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

27 квітня 2016 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення.

У справі є відомості, що копія заочного рішення була відправлена відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1, рекомендований лист повернувся без вручення адресату за закінченням терміну зберігання. У справі є розписка представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи у суді 25.04.2016р.

Заява підлягає розгляду в порядку ст.231 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, що у відповідності до ч.1 ст.231 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування і перегляду заочного рішення відповідач повинен довести сукупність двох зазначених у ст.232 ЦПК підстав.

У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача послався на те, що його довіритель ОСОБА_1 жодного разу не був повідомлений судом про розгляд даної цивільної справи за фактичним місцем проживання, всі документи направлялись судом за адресою місця реєстрації відповідача, і взагалі він не знав про наявність такої справи у суді. Крім того, як на підставу для перегляду заочного рішення, послався на те, що при ухваленні рішення про задоволення позову судом не враховано вимоги Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» в частині розрахованої позивачем пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором.

З матеріалів справи судом встановлено, що 17.09.2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № К2ХRRL06380084 від 15.08.2010р.

Ухвалою суду від 19.09.2013 р. відкрито провадження у справі і одночасно зроблено запит до ВАДР ГУ ДМС в м.Києві з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвала про відкриття провадження направлена відповідачу 19.09.2013 р. за адресою зазначеною у позові - АДРЕСА_2.

Дані про вручення відповідачу ухвали у справі відсутні.

11.10.2013 р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла відповідь на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, та згідно відомостей ВАДР ГУ ДМС в м.Києві з 27.04.2011 р. ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 23.10.2013 р. справу передано на розгляд Броварському міськрайонному суду Київської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Згідно даних супровідного листа вих. № 56044/13-Вих/2/761/8039/2013/В-20, 23.10.2013 р. ухвала про передачу справи на розгляд Броварського міськрайонного суду Київської області була направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 (штрихкодовий ідентифікатор 027).

Згідно реєстру на відправлення поштової кореспонденції та відстеження пересилання поштового відправлення В-20/2/761/8039/2013 від 02.12.2013 р. вбачається, що поштове відправлення штрихкодовий ідентифікатор 027 було вручено 30.11.2013 р. особисто адресату, тобто ОСОБА_1, у відділенні поштового зв'язку Бровари з індексом 07400.

25.12.2013 р. справа надійшла за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою суду від 26.12.2013 р. справа була прийнята до провадження суду і призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

26.12.2013 р. відповідачу було направлено судовий виклик в судове засідання на 24.01.2013 р.; повторно відповідачу надсилався виклик у судове засідання на 13.02.2014 р.; втретє відповідачу надсилався виклик у судове засідання на 03.03.2014 р. Всі вказані поштові відправлення повернулись за закінченням терміну зберігання без вручення адресату. Всі відправлення надсилались рекомендованими листами зі зворотнім повідомленням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача згідно відомостей ВАДР: АДРЕСА_3.

Таким чином, з наявних у справі доказів судом встановлено, що всі процесуальні документи у даній справі, окрім ухвали про відкриття провадження, направлялись відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.74,122 ЦПК України, посилання відповідача на те, що він фактично проживає за іншою адресою нічим не підтверджено, крім того, вказану адресу він при розгляді справи суду не повідомляв, тому судом виконані вимоги ЦПК щодо направлення відповідачу судової кореспонденції, в тому числі і судових викликів, за зареєстрованим місцем проживання.

Твердження відповідача про те, що він не був обізнаний про наявність справи на розгляді у суді спростовується наявним у матеріалах справи відстеженням пересилання поштового відправлення В-20/2/761/8039/2013 від 02.12.2013 р., зокрема, поштове відправлення (ухвала про передачу справу на розгляд Броварському міськрайонному суді) вручено особисто ОСОБА_1 у відділенні поштового зв'язку Бровари 0 з індексом 07400, тобто відповідач про наявність даного позову на розгляді у суді був обізнаний.

Таким чином, при розгляді даної справи суд у відповідності до вимог ст.74 та ст.76 ЦПК України вжив всі можливі і необхідні заходи щодо належного повідомлення відповідача та вручення йому всіх необхідних документів - за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.

Суд вважає, що відповідач не довів, що він не явився в судові засідання і не повідомив про причини неявки з причин, які могли б бути визнані судом поважними. Тобто відсутня перша передбачена в ст.232 ЦПК обставина для скасування заочного рішення.

Ніяких доказів, які б могли мати значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не представив. Тобто відсутня і друга передбачена в ст.232 ЦПК обставина для скасування заочного рішення.

Фактично відповідач в заяві про перегляд заочного рішення висловлює незгоду з рішенням суду і з висновками суду та з аналізом доказів, які були наявними у справі і яким суд надав у своєму рішенні оцінку. Тобто дані питання відповідач вправі порушити в апеляційній скарзі на рішення суду, яку він може подати в порядку і в строки, передбачені ЦПК.

Таким чином, розглядаючи заяву відповідача про перегляд заочного рішення в порядку та в межах, передбачених ст..232 ЦПК, не вдаючись у розгляд справи по суті і не перебираючи на себе повноваження апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, передбачені ст..232 ЦПК для скасування і перегляду заочного рішення. Вказана заява має бути залишена без задоволення.

Керуючись п..1 ч.3 ст.231, ст..232 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.03.2014 р. у цивільній справі № 761/24193/13-ц, провадження № 2/361/496/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів; строк на апеляційне оскарження у такому разі починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Т.В. Селезньова