ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/982/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого - судді Шабас О.С.,

при секретарі Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Золочів цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Золочівського районного суду Харківської області із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №004-20241-130308 від 13.03.2008 у розмірі 25499, 34 грн., а також просило судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.03.2008 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №004-20241-130308. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито відновлювальну відкличну Кредитну лінію, відкрито картковий рахунок в національній валюті України гривні, та надано платіжну картку з кредитним лімітом 3000, 00 гривень. За умовами договору відповідач був зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом, всю суму пені за порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідач прийняті на себе зобовязання не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.07.2015 року становить 25499, 34 грн., що складається з наступного: тіла кредиту 11145, 00 грн., простроченого тіла кредиту 1955,00 грн., заборгованості за відсотками 12399, 34 грн., заборгованості за комісіями 00, 00 грн. Добровільно виниклу заборгованість відповідач ОСОБА_1 повернути відмовляється, в звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання 24.10.2016 не зявився. 09.06.2016 на поштову адресу суду надійшла заява вх. №3067 від представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 28.04.2016 року, про розгляд справи без присутності представника ПАТ «Дельта Банк» на підставі вже поданих документів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, що діє на підставі угоди про надання адвокатських послуг від 23.11.2015 року, у судове засідання 24.10.2016 не зявилися. Від представника відповідача ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за наявними у справі доказами, проти позову заперечує у повному обсязі. У поданій ОСОБА_1 заяві про перегляд заочного рішення вх. №678 від 11.02.2016 року, відповідач вказала, що на початку жовтня 2015 року з публікацій у засобах масової інформації їй стало відомо, що Національний банк України 02 жовтня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», тому, на її думку, стягнення коштів на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає сумніву.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 13.03.2008 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №004-20241-130308 (а.с.3).

Відповідно до умов п. 1.2, 1.3 договору ПАТ «Дельта Банк» відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку та пін-код до неї, та зобовязався здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa «Класичний», що міститься у Додатку №1 до договору. ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000, 00 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн. Згідно з п. 1.5 договору кошти Кредитної лінії та власні кошти відповідача повинні були використовуватися для розрахунків за товари чи послуги, що ним придбаваються у субєктів господарювання, та зняття готівки, виконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем та вчинення інших операцій які не заборонені діючим законодавством України (а.с. 3).

Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classik Тарифний пакет «Visa Класичний» відповідач зобовязаний був щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді Обовязкового мінімального платежу (ОМП), який складається з: частки обовязкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.1.1), плати за обслуговування (тариф 1.2 та 1.3), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.1.3), плати за прострочення заборгованості (тариф 3.1) та суми заборгованостей минулих періодів. Частка обовязкового погашення тіла кредиту складає 7% від суми використання коштів станом на день Розрахунку (а.с. 4). ПАТ «Дельта Банк» у свою чергу зобовязався надати відповідачу кредитні кошти у повному обсязі.

ПАТ «Дельта Банк» видав відповідачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача та в період з 25.03.2008 р. по 24.02.2014 р. ОСОБА_1 були здійснені операції по зняттю готівки.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №004-20241-130308 станом на 20.07.2015 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» становить 25499, 34 грн., що складається з наступного: тіла кредиту 11145, 00 грн., простроченого тіла кредиту 1955,00 грн., відсотків 12399, 34 грн., комісії 00, 00 грн.; пені 150, 00 грн.(а.с.7).

Із наданої суду копії постанови Правління Національного банку України №150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних; визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних»; Департаменту банківського нагляду (ОСОБА_4В.) не пізніше дня, наступного за днем прийняття цієї постанови, повідомити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про прийняття Національним банком рішення щодо віднесення Банку до категорії неплатоспроможних (а.с.10).

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 (а.с.11).

Із наказу тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» №1 від 03.03.2015 «Про виконання обовязків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації» вбачається, що ОСОБА_5 приступив до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації В ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року (а.с.9).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» №71 від 08.04.2015 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с.12).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 та наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №328 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

В ч. 1 ст. 1054 ЦК України закріплено визначення кредитного договору, так за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк.

У ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки за порушення виконання зобовязання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із положеннями ч.1-3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Стаття 598 ЦК України перелічує підстави припинення зобовязання. Так, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобовязань на певних підставах не допускається.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

У ч. 1 ст. 111 ЦК України закріплено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк може бути ліквідований:

1) за рішенням власників банку;

2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно із положеннями ч.7, 8 ст. 77 вказаного вище Закону процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

У ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Частиною 1 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Стаття 37 цього Закону перелічує повноваження уповноваженої особи Фонду. Так, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

У ч. 6 ст. 38 цього Закону також закріплено, що Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Частиною 5 ст. 44 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

У ч. 3 ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Судом встановлено, що 13.03.2008 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за яким ПАТ «Дельта банк» є кредитором, а ОСОБА_1 боржником відповідно до положень ст. 1054 ЦК України.

Позивач ПАТ «Дельта Банк» свої зобовязання за договором виконав належним чином згідно із ст. 526 ЦК України, а відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог договору прийняті на себе зобовязання по своєчасному поверненню кредитних коштів не виконувала, внаслідок чого у неї перед ПАТ «Дельта Банк» утворилась заборгованість, що станом на 20.07.2015 року становить 25499, 34 грн. відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України.

Розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року згідно із положеннями ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ПАТ «Дельта Банк» перебуває у процесі ліквідації, проте на теперішній час не ліквідований відповідно до положень ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та положень ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а ,отже, зобовязання ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» не припинилося на підставі ст. 609 ЦК України, до суду звернулася уповноважена особа банку.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є обґрунтованими та стягує з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25499,34 грн.

Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в ред. від 12.08.2015 року з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати пропорційні сумі задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 254, 99 грн.

Керуючись вказаними нормами матеріального права та ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії ММ №544617, виданий Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 18 вересня 2000 року, РНОКПП:НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () 25499 гривень 34 копійки заборгованості за кредитним договором №004-20241-130308 від 13 березня 2008 року.

3.Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії ММ №544617, виданий Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 18 вересня 2000 року, РНОКПП:НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 254 гривні 99 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С. Шабас