Кодимський районний суд Одеської області _________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1213/16-ц
Провадження №2/503/588/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача на місяць та аліментів на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення донькою трирічного віку.

В позовній заяві позивач вказала, що з 14 лютого 2015 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, тому просила стягувати з нього грошові кошти (аліменти) на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) та на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення донькою трирічного віку.

В судове засідання сторони не прибули, надавши кожен заяви про розгляд справи без них.

В поданих заявах позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала та просила його задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов визнав у повному обсязі та проти його задоволення не заперечував.

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути зазначену справу без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі та є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ЖД №425773, виданого 03 червня 2015 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області.

В даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, дитина перебуває на утриманні позивача.

Отже, відповідач ОСОБА_2 законодавчо зобовязаний утримувати свою малолітню дитину до її повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку.

Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем державної Прикордонної служби України, має постійний заробіток (дохід) у вигляді заробітної плати, у звязку з цим суд вважає можливим позов у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити та визначити аліменти у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення грошових коштів на утримання позивача ОСОБА_1, то відповідно до вимог ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд, прийнявши до уваги пояснення позивача ОСОБА_1 про те, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу у розмірі біля 800 грн. на місяць, не має можливості працевлаштуватися та отримувати додатковий дохід, з огляду на визнання відповідачем ОСОБА_2 заявленого позову і в цій частині, його спроможності надавати матеріальну допомогу дружині, вважає за необхідне задовольнити позов і в цій частині.

Окрім цього, у звязку із задоволенням позову ОСОБА_1, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої дитини та дружини задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, грошові кошти (аліменти) на утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 липня 2016 року, і до повноліття дитини, тобто до 19 травня 2033 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти (аліменти) на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на місяць, починаючи з 06 липня 2016 року, і до досягнення малолітньою ОСОБА_3 трирічного віку, зокрема до 19 травня 2018 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу на один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Сопільняк О.М.