Справа № 133/745/16-ц Провадження № 22-ц/772/2595/2016Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 серпня 2016 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Денишенко Т.О., Медвецького С.К., з участю секретаря судового засідання Маркевич Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка Анатолія Івановича, заінтересована особа ОСОБА_5 за апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2016 року, -

встановила:

У квітні 2015 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка А.І., вказуючи, що у його провадженні перебуває виконавче провадження № 42415416 від 07 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 196961,00 грн, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 23 січня 2014 року. 17 червня 2014 року державним виконавцем Василюком А.І. на майно боржника ОСОБА_5: жилий будинок, загальною площею 97,1 кв. м. (житловою площею 57,4 кв. м.), та земельну ділянку, площею 0,0564 га, розташовані у АДРЕСА_1, накладено арешт. Однак, державний виконавець не звертає стягнення на це майно, а рішення суду залишається без виконання, посилаючись на те, що право користування жилим будинком мають малолітні син та племінники боржниці, а орган опіки і піклування Козятинської міської ради Вінницької області відмовив у наданні дозволу на примусову реалізацію цього нерухомого майна.

Оскільки ОСОБА_7 та її малолітні діти ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, не є членами сім'ї боржниці ОСОБА_5, у будинку, на який звертається стягнення, не проживають і ніколи не проживали, як і сама ОСОБА_5 та її малолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, то вважав бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка А.І., виражену у відмові передати на реалізацію арештоване нерухоме майно без дозволу органу опіки і піклування, протиправною. Просив зобов'язати його виконати усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо реалізації арештованого майна, а саме: встановити його вартість шляхом залучення суб'єкта оціночної діяльності та передати це майно на реалізацію без дозволу органу опіки і піклування.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 8 липня 2016 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка А.І. щодо не передачі арештованого майна ОСОБА_5 на реалізацію по виконавчому провадженню № 42415416, відкритому 7 березня 2014 року. Зобов'язано головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка А.І. виконати усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо реалізації арештованого майна ОСОБА_5 Стягнуто з відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції на користь держави 551 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу та ухвалити нову про відмову у задоволенні скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка А.І. перебуває виконавче провадження № 42415416 від 7 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 196961,00 грн, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 23 січня 2014 року. 17 червня 2014 року державним виконавцем на майно боржника ОСОБА_5: житловий будинок, загальною площею 97,1 кв. м. (житловою площею 57,4 кв. м.), та земельну ділянку, площею 0,0564 га, розташовані у АДРЕСА_1, накладено арешт. У зв'язку із реєстрацією у житловому будинку малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, державний виконавець у вересні 2015 року звернувся до органу опіки і піклування Козятинської міської ради Вінницької області про надання дозволу на примусове відчуження належного ОСОБА_5 будинку, на що 24 вересня 2015 року отримав відмову у згоді на відчуження житла, право користування яким мають малолітні діти. В жовтні 2015 року держаний виконавець подав до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області заяву про встановлення або зміну способу і порядку виконання виконавчого листа, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 23 січня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 196961,00 грн. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року у задоволенні цієї заяви відмовлено. 26 листопада 2015 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачові, яку було скасовано ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 грудня 2015 року.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже реєстрація дитини у житловому приміщенні (за відсутності у дитини права власності або іншого речового права це приміщення) не є умовою набуття нею права на проживання в ньому, якщо там не проживають її батьки або особи, які їх заміняють.

Як встановлено рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 5 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року, в травні 2011 року в будинок вселилась саме ОСОБА_2 з членами своєї сім'ї (обставина не підлягає доказуванню в силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Сама ж ОСОБА_5 в суді як першої, так і апеляційної інстанції визнавала, що ні вона, ні батьки малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, з часу завершення будівництва у 2012 році у будинку в АДРЕСА_1 не проживали і не проживають.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для отримання дозволу органу опіки та піклування для передачі на реалізацію цього нерухомого майна.

Проте, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Отже, враховуючи зміст вимог ОСОБА_2, заперечень ОСОБА_5 і державного виконавця, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для розгляду скарги, оскільки не залучив до участі у справі в якості заінтересованої особи законного представника малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на порушення прав та законних інтересів яких посилались боржник ОСОБА_5 та головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюк А.І., заперечуючи проти скарги сятгувачки.

Також колегія суддів звертає увагу на роз'яснення, які містяться у п. 18 зазначеної вище постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про те, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Таким чином, визнаючи бездіяльність державного виконавця неправомірною суд повинен був у резолютивній частині ухвали зазначити які саме виконавчі дії зобов'язаний вчинити державний виконавець на виконання судового рішення, а не обмежитися лише загальною фразою щодо його зобов'язання виконати усі необхідні дії щодо реалізації арештованого майна. При цьому сама ОСОБА_2 у прохальній частині скарги зазначала які саме дії необхідно вчинити держаному виконавцю для відновлення її порушеного права, але задовольняючи скаргу частково суд першої інстанції взагалі не зазначив у якій саме її частині відмовлено і будь-яких обґрунтувань щодо такої відмови не навів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а питання про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 8 липня 2016 року скасувати.

Питання про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Василюка Анатолія Івановича передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ Т. О. Денишенко

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк