Справа № 226/1235/16-ц
Провадження № 2/226/526/2016
і м е н е м У к р а ї н и
19 жовтня 2016 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi ОСОБА_1
за участі секретаря Трифонової І.О.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3,
третя особа представник органу опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради ОСОБА_4,
прокурор Натеса М.М.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення неповнолітній особі піклувальника, стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, призначення неповнолітній особі піклувальника, стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначила, що 22.04.2001 року у позивача народилася онука ОСОБА_5, якій на теперішній час виповнилося 14 років. Батьками онуки була донька позивача ОСОБА_6, яка померла 29.08.2009 року, та відповідач ОСОБА_3, які одружилися 04.08.2001 року. Вже після народження онуки, ще в 2005 році ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 розлучилися. ОСОБА_2 смерті доньки позивача ОСОБА_6 відповідач та онука ОСОБА_5 проживали разом до 2012 року. Оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, онука перейшла проживати до мене. Однак кошти, які відповідач отримує на дитину він витрачає на себе. Онука позивача фактично з 2012 року, після смерті її доньки, проживає разом з позивачем, та знаходиться на її матеріальному утриманні. У звязку з тим, що донька позивача ОСОБА_6, померла в 2009 році, а відповідач не бажає виховувати дитину, неповнолітня ОСОБА_5 позбавлена батьківського піклування, а її утриманням та вихованням з 2012 року займається позивач. На теперішній час неповнолітня ОСОБА_5 навчається у 9-А класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Мирноградської міської ради. За інформацією наданою навчальним закладом №1, відповідач навчанням неповнолітньої ОСОБА_5 не цікавиться, не приділяє уваги, батьківські збори не відвідує, не спілкується з керівництвом школи. Відповідач перебуває на обліку в УПФУ в м. Димитрові і отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи за втратою годувальника, на неповнолітню доньку ОСОБА_5. Позивач зазначив, що у звязку з тим що її неповнолітня онука ОСОБА_5 фактично позбавлена батьківського піклування, а позивач знаходиться з нею у родинних відносинах, бо є її бабусею, то позивач бажає бути її піклувальником. Тому позивач просить суд, позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, також просить суд, призначити піклувальником неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини доходів відповідача.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснила, що її онука ОСОБА_5 народилась 22.08.2001 року. В 2009 році її дочка ОСОБА_6 померла. Коли її внучці виповнилося два роки, її дочка з чоловіком розірвали шлюб. Спочатку її дочка з онукою проживали разом з нею, а коли її внучці було 4 або 5 років, її дочка стала проживати з цивільним чоловіком в м.Дзержинську. Там її дочка народила дівчинку, яка після смерті матері стала проживати з батьком. Старшу онуку ОСОБА_5 її зять також забрав із собою. Її зять зі своєю матірю купили квартиру по вулиці Леніна. А потім її зять почав проживати з її онукою окремо в квартирі, в якій навіть ванни не було. Квартира знаходиться на 5/6 в районі школи. Коли онука приходила зі школи, її батько був пяний, а дома не було їжі. Їй не давали забрати онуку додому на ніч. Вона приїжджала її провідувати, привозила гостинці. Коли вони їздили до цирку, то зять їздив разом з ними. Кілька разів в місяць вона приїжджала провідувати онуку. Зі своєї заробітної плати вона купувала речі для онуки. Друга бабуся ОСОБА_7 не дозволяла їй забирати додому онуку. Її зять та його мати були на неї сердиті. Іноді в квартирі було чисто та затишно. Коли ОСОБА_3 не пиячив, то готував їжу. А коли він вживав спиртне, то його мати приносила їжу у банках. Дитина їй телефонувала і скаржилась на те, що бабуся змушує її ходити шукати пяного батька. Це було два чи три рази. Онука шукала батька по друзям та приводила його додому пяного. Зять пиячив по декілька днів. Так її онука прожила з батьком чотири-шість місяців. Одного разу вона із завучем та класним керівником прийшли до зятя додому і побачили, як він спить пяним на стільці. В квартирі стояв туман від сигаретного диму. Завуч сказала їй, що вона забрала дівчинку до себе. Вона зібрала деякі речі, підручники та забрала дитину і стала з нею проживати в будинку 11 на м-ні «Восточний». З 2011 року онука проживає разом з нею. Онука продовжує їздить в школу на 5/6. Вона так забажала, говорить, що там в неї друзі, гарні вчителі і директор. Коли виплачують гроші по втраті матері в розмірі 729 грн., батько телефонує дівчинці і вона їздить за грошима, це відбувається один раз на місяць. Одного разу вона залишилась там на ніч. Вона не забороняє спілкуватись дитині з батьком. Там у неї є дві двоюрідні сестри. За весь час батько нічим не допомагав дитині. Вона подала позов до суду, оскільки їй важко одній утримувати онуку, вона зростає, потребує більшого. Коли дитина стала жити з батьком, він зняв з неї золоті сережки подарунок матері, для того, щоб купити спиртне. Телефон її онуки зник. Вона не запитувала у відповідача, чому він не допомагає своїй доньці. Дитина не потрібна своєму батькові. Онука розказувала їй, як батько, коли був пяний, вночі вмикав музику і танцював, хоча їй вранці було необхідно вставати та йди до школи. Пару разів на місяць дівчинка телефонує батькові, щоб цікавитися, як у нього та у бабусі справи. Батько телефонує тільки тоді, коли їй необхідно приїхати за грошима. Дівчина не тримає на батько зла, вона його любить. Батько ніколи не приходив до школи і не цікавився навчанням дитиною. Позивач працює в ПП «ПЖФ Гарант-Сервіс» двірником, отримує 1500-1700 грн. Вона підробляє, миє підлогу у підїзді. Дівчинка отримує 729 грн по втраті матері. Мати позивача допомагала їй, але рік тому вона померла.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 його донька. Коли його доньці було два роки, вони з її матірю розірвали шлюб. На той час він працював на шахті та сплачував аліменти. ОСОБА_2 розлучення, протягом двох років йому привозили доньку на вихідні, а потім перестали. Колишня дружина йому сказала, що вони з донькою переїхали жити в м.Дзержинськ. Останній раз він бачив доньку, коли їй було біля шести років, а потім побачив в 2009 році. Колишній дружині він не телефонував. У 2009 році він потрапив в ДТП та лежав в травматологічному відділенні. До нього прийшла його колишня дружина з донькою, тоді він побачив свою доньку. Він не підіймався з ліжка, у нього була тазостегнова травма та струс мозку. ОСОБА_2 того, як його виписали з лікарні, то він ще 1,5-2 місяці лежав вдома з гіпсом. Тоді його батьки ОСОБА_7 і ОСОБА_9 повідомили про те, що ОСОБА_6 померла і вони будуть забирати онуку. Вони поїхали в Дзержинськ і забрали його доньку до себе додому, оскільки він не вставав з ліжка. Його лікування тривало два місяці, а коли зняли гіпс, то стало відомо, що в нього роздроблена колінна чашечка і не згинається нога, тоді він лікувався ще півтора місяці. Весь час, коли він лікувався, дитина проживала з його батьками. Він мешкав по вулиці Леніна, 34, а його батьки по вул.Леніна, 39. Він приходив до батьків, а вони приходили до нього і допомагали йому. Коли він закінчив лікуватися, дитина продовжувала мешкати разом з його батьками. Донька приходила до нього додому і жила у нього два-три дні, а потім знову уходила до його батьків. Його батьки приносили йому їжу, а його співмешканка приносила їжу від своїх батьків, оскільки він не працював, лікувався. В 2009 році йому оформили пенсію за інвалідністю. У 2012 році він продав квартиру, так як вона була для нього завелика. Він більше не може працювати в шахті, а комунальні платежі були дуже великі. За опалення йому було необхідно сплачувати 860-920 грн. ОСОБА_2 продажу квартири по вул. Леніна, він купив квартиру по пров.Маяковського, 7/11. Від продажу квартири залишились гроші, він купив холодильник, а решту дав матері на ремонт паркану. В 2011 році помер його батько. Бувало таке, що він випивав спиртне на свята або перед святами, на день народження друга, який проживав з ним в одному підїзді. У 2009 році дівчинка весь час мешкала у його батьків, він також проживав у них, але на чотири-пять днів уходив до себе у квартиру. Там він зустрічався з друзями, колишніми однокласниками, а без пляшки спиртного не обходилось. Він не бажав, щоб батьки це бачили. Це відбувалось раз у кілька тижнів. У 2010 році його друг влаштував його на роботу в ТОВ «Вуглепрохідка» менеджером з працевлаштування. Він отримував 200-220 грн. на місяць. Робочий день був ненормований. Працював він 1,5 роки, більше ніде не працював. Донька проживала з його батьками до 2014 року. Її забрали тоді, коли він з другом знаходився у квартирі. Вони були в стані спяніння. Коли він відкрив двері, побачив завуча, класного керівника і мати ОСОБА_10. Вони оглянули квартиру і вирішили, що його донька там більше не буде мешкати. На той час його донька мешкала то у нього, то у його батьків. Коли він уходив до своєї квартири на кілька днів, то його донька знаходилась у його батьків. Коли його доньку забрали у нього, він прожив там ще місяць, а потім пішов жити до своїх батьків. До своєї квартири він приходить за квитанцією по сплаті комунальних послуг. Йому невідомо, як звуть класного керівника доньки. Він був одного разу на батьківському зборі, коли донька навчалась у шостому класі. Там йому нічого не говорили про доньку. На зборах говорили про ремонт класу та нові стільці. Він здавав гроші на ремонт. Більше на батьківських зборах він не був. У класного керівника був номер телефону його матері, вона їй телефонувала. У нього не виникало бажання ходити до школи. Коли його донька жила з ними, то грошей на харчування вистачало, так як його мати отримує пенсію. Одяг для його доньки купували або його мати, або його сестра, вони їздили з нею на ринок. Він не розпоряджається своєю пенсію. Отримувати пенсію ходить його мати разом з ним, щоб він не купував спиртне чи щось зайве. Він сплачує 500-600 гривень за квартиру, а різницю віддає матері. Його мати бажає скоріше погасити борг за його квартиру, щоб її продати. Коли ОСОБА_8 проживала разом з нею, готувала його мати. ОСОБА_11 хотіла їсти, то сама розігрівала та їла, іноді всі сідали їсти разом. Уроки вчив з донькою, але більше вчив його батько та його сестра. ОСОБА_11 він з дитиною займався уроками, то вони роботи уроки повністю, але не кожного дня. Коли ОСОБА_11 в нього забрали, то вона стала постійно мешкати з позивачем. З того моменту він бачить дитину не часто. Коли були літні канікули, ОСОБА_11 двічі приїжджала і ночувала. Також дитина приїжджає за державною допомогою, коли її йому приносять. У інший час вони з донькою не спілкуються. Свого телефону у нього немає, а телефонувати по телефону йому не подобається, краще посидіти, подивитись у очі доньці. Коли ОСОБА_11 приїжджає за грошима, він з нею спілкується. Він не дає їй гроші на новий одяг і взуття, оскільки сам собі його купити не може. Зараз його дитина добре навчається. Про це йому вона говорить коли приходить за грошима. Про своїх друзів чи про свої захоплення донька йому не розказує. Коли донька уїжджає, він завжди передає привіт її бабусі. Крім грошей по втраті годувальника, він своїй доньці не допомагає. Останнього разу, коли його донька приїжджала, він передав їй пакет груш та винограду. На день народження він вітав свою доньку по телефону. Кожний рік він проходить в МСЕК медогляд, його направляють в центр зайнятості. У центрі зайнятості він запитував про місце роботи, але йому кажуть, що не можуть йому надати роботу. Сам він не шукав роботу, бо знає, що його ніхто не візьме на роботу. Три або чотири місяці він працював сторожем в школі № 28. Йому платив директор частинами, а людям, які працювали до нього, не платив, була заборгованість із заробітної плати. Він жодного разу не питав у бабусі, як справи у його доньки. По телефону із позивачем вони не спілкуються, оскільки у нього залишились образи. У доньки він не цікавиться, як у неї справи, так як вона правду йому не скаже. За останні 2,5 роки він не питав у вчителів як справи у ОСОБА_11 в школі, так як вони знають, що дитина з ним не мешкає. Він не бажає, щоб його позбавили батьківських прав, так як ОСОБА_11 - його єдина дитина, яка носить його прізвище. Він любить свою дитину. Він звик, що дитина один раз на місяць приїжджає до нього, тому не сумує за нею. Заперечує проти стягнення аліментів, оскільки в нього зовсім не залишиться грошей.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради: служби у справах дітей та прокурор вимоги позову підтримали.
Допитана у судовому засіданні неповнолітня дитина ОСОБА_5 пояснила суду, що коли вона перейшла до третього класу, то мешкала з бабусею і батьком. Коли вона навчалась у пятому класі, її батько купив квартиру, і вони стали проживати разом з батьком окремо. Коли вони жили з бабусею ОСОБА_7, то все було нормально, але коли батькові давали гроші, то він випивав, приходив пяний. Коли вони з батьком мешкали окремо, він пив часто. Коли у нього зявлялись гроші, то він пропивав всі гроші. Він міг пиячити кілька днів, поки не закінчаться гроші. З батьком вона жила кілька місяців. Коли вони з батьком жили разом, уроки вона робила сама, бабуся приносила їжу, іноді готував батько, іноді готувала вона. Батько дивився телевізор, прибирав в квартирі, ходив до бабусі. ОСОБА_11 в неї виникали питання щодо уроків, то папа їй допомагав. Кожного дня вона ходила до бабусі їсти і приносила їжу батькові. Вона не памятає, щоб батько купував їй одяг, його їй купувала бабуся. Вона не казала батькові про те, що їй потрібен одяг, тому що він все одно його не купить. Одного разу він пообіцяв, що коли отримає пенсію, то купить одяг, але все одно не купив. Зошити вона купувала сама. Хто на це давав гроші, вона не памятає. Також зошити їй купувала тітка ОСОБА_1 сестра батька. З 2011 року вона мешкає з бабусею. Вона їздить один раз на місяць до батька, щоб забрати грошову державну допомогу. Крім цих грошей батько інших не дає. Іноді батько передає їй фрукти, це було кілька разів. З бабусею їй добре. Вона робить з нею уроки, та купує їй речі, солодощі. Коли вони жили з батьком, він її не ображав. Вважає, що батька потрібно позбавити батьківських прав, так як їй потрібна допомога, а батько їй не може допомогти. З батьком вона не може жити, оскільки в нього немає грошей і місця для проживання. Батько не слідкував за тим, що відбувалось з нею в школі, нічого їй не купував, навіть цукерки. Іноді батько в неї питає, як в неї справи в школі. Коли вони з ним зустрічаються, він їй розповідає, чим він займався. Вона любить батька, але жити з ним не бажає.
Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у даному судовому засіданні наступні обставини.
Згідно свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції, 04.08.2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (до шлюбу Лактіонова) ОСОБА_12 зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис №180 (а.с.15). ОСОБА_3 та ОСОБА_6 27.09.2005 року, свій шлюб розірвали (а.с.16).
ОСОБА_6, 29 серпня 2009 року померла (а.с.13).
Батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_6 та відповідач у справі ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 14).
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ПЖФ «Гарант-Сервіс» від 24.03.2016 року (а.с. 20).
ОСОБА_5, здорова на обліках в медичних установах не перебуває (а.с.38). Навчається ОСОБА_5 в 9-А класі Мирноградської загальноосвітньої школи №1 І-ІІI ступенів. За інформацією, наданою освітнім закладом, де навчається дитина, вихованням дитини батько ОСОБА_3 не займається, зловживає спиртними напоями та приводить додому товаришів, які ведуть аморальний спосіб життя, дитина перестала мешкати з батьком з 2012 року (а.с. 17,19).
Позивач ОСОБА_2 здорова, на обліках у лікарів не перебуває, позитивно характеризуються за місцем проживання, ввічлива, врівноважена, приймає активну участь в життєдіяльності будинку, мешкає разом з онукою, займається її вихованням, що встановлено із характеристики з місця проживання (а.с. 18, 39). ОСОБА_2 працює за трудовим договором, на посаді робітника комплексного прибирання, та отримує заробітну плату (а.с. 34). ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.35).
Батько дитини ОСОБА_3 здоровий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога, психіатра Димитровської центральної міської лікарні (а.с. 26-29). На обліках у Димитровському міському центрі зайнятості, Управлінні соціального захисту населення, Димитровському міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді не перебуває (а.с. 22-25). Відповідач перебуває на обліку УПФУ в м. Димитрові Донецької області, та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання, а також отримує виділену частку пенсії за втратою годувальника, на неповнолітню доньку ОСОБА_5 (а.с.21).
Згідно акту обстеження умов проживання від 06.06.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 які мешкають за адресою АДРЕСА_2, в приміщені створені необхідні умови для виховання та утримання дитини (а.с.30). За актом обстеження умов проживання від 07.06.2016 року ОСОБА_3 мешкає разом ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14О, за адресою: вул. Бридька (Леніна), м. Мирнограда, Донецької області і за зазначеною адресою матеріально-побутові умови проживання задовільні (а.с.31).
Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради 13 липня 2016 року винесений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини (а.с.40-41), а 10 жовтня 2016 року винесений висновок про доцільність встановлення піклування та відповідність його інтересам дитини, згідно якого ОСОБА_2 може бути піклувальником неповнолітньої ОСОБА_5 (а.с.32).
Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України якого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема у разі ухилення від своїх обовязків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.
Відповідач ОСОБА_3 допустив всі зазначені фактори щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_5, взагалі відсторонившись від її виховання та утримання протягом тривалого проміжку часу, переклавши всі обов*язки батька по вихованню та утриманню дитини на позивача ОСОБА_2 Тривалість невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування ним цими обовязками.
В судовому засіданні, на підставі даних, наданих Димитровською центральною міською лікарнею, Димитровським міським центром зайнятості, органу опіки та піклування Мирноградської міської ради встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є працездатним, але зусиль для працевлаштування не робить, матеріально дитину не забезпечує, взагалі не приймає участі у її вихованні і не цікавиться її життям.
Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обовязків суду не надано.
Враховуючи всі обставини, задля захисту інтересів неповнолітньої ОСОБА_5, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_3 стосовно неї батьківських прав та, відповідно до умов статті 60 Цивільного кодексу України, встановити щодо неповнолітньої ОСОБА_5 піклування, призначивши її піклувальником позивача ОСОБА_2, яка, як встановлено з наданих суду даних, таким піклувальником бути може і призначення її піклувальником неповнолітньої ОСОБА_5 буде відповідати інтересам дитини.
Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду.
Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, стану здоровя та матеріального положення відповідача ОСОБА_3, суд, вважає, що з нього на користь позивача, на повному утриманні якої на даний час перебуває донька відповідача ОСОБА_5, необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.
На підставі ст. 150, 151, 164, 171, 180, 182 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення неповнолітній особі піклувальника, стягнення аліментів задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав стосовно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначити її піклувальником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_7.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення проводити з 19 липня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 551 (п*ятсот п*ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя Т.О.Коваленко