Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» (далі - ТОВ «Аграрний дім ім. Горького») про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди.

Позивач посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки площею 8,87 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» відповідно до договору оренди від 5 вересня 2006 року № 674, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 4 серпня 2008 року № 07. Договір укладеного строком на 10 років.

Позивач зазначала, що земельна ділянка була передана відповідачу 5 вересня 2006 року відповідно до підписаного договору оренди та акта прийому-передачі. Строк дії договору спливає 5 вересня 2016 року і відповідно з цієї дати договір оренди припиняє свою дію.

19 червня 2015 року вона направила на адресу відповідача лист-вимогу про припинення договору оренди землі з 5 вересня 2016 року, здійснення розрахунку після збору врожаю у 2016 році з орендної плати та припинення орендних відносин з 5 вересня 2016 року, а також з проханням утриматися від посівів вказаної земельної ділянки з осені 2016 року. Однак на вказану вимогу відповідач їй відповіді не надіслав.

Також позивач зазначала, що у Державному реєстрі земель визначений строк дії спірного договору оренди починаючи з дати його реєстрації, тому у випадку визначення судом його строку дії, необхідно внести відповідні зміни та визначити дату скасування запису про державну реєстрацію договору, а саме з 5 вересня 2016 року.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Указані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 8,87 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 205 від 23 травня 2001 року.

Відповідно договору оренди земельної ділянки від 5 вересня 2006 року № 674, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК, вказана земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 4 серпня 2008 року № 07. Договір оренди укладено строком на 10 років.

5 вересня 2006 року ОСОБА_6 передала належну їй земельну ділянку, а ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» прийняло її в користування, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що на час розгляду справи договір оренди земельної ділянки є чинним, строк дії договору не сплинув, а тому немає підстав вважати, що право позивача є порушеним. Разом із цим суд вважав, що вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію договору також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про визначення строку дії договору.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо підстав відмови у позові ОСОБА_6, та зокрема, щодо строків дії договору оренди землі з моменту підписання 5 вересня 2006 року по 5 вересня 2016 року (10 років). При цьому, посилання позивача на те, що момент державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, який настав більше ніж через два роки після його укладення, може подовжити строк дії спірного договору та порушити її права, як власника земельної ділянки, у майбутньому, є безпідставним і ґрунтується на припущеннях.

Однак такі висновки не в повній мірі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, відповідно до якої, згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для врахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко Головуючий Судді:
О.В. Ступак