АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9279/2016
У Х В А Л А

23 серпня 2016 року суддя Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Оніщук М.І., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано час для усунення недоліків, а саме апелянту слід було надати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі за належними реквізитами.

30 червня 2016 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору посилався на фактичну відсутність у нього будь-яких грошових надходжень.

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовжено процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме сплати судового збору.

15 липня 2016 року на адресу суду надійшла заява зі змісту якої вбачається, що апелянт ОСОБА_2 не погоджується з ухвалами суду апеляційної інстанції, посилаючись на п. 7 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 та Закон України «Про захист прав споживачів».

Однак, з доводами апелянта погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки ОСОБА_2подав апеляційну скаргу на ухвалу суду 01 грудня 2015 року, тобто на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення апелянтів від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду відсутні.

Щодо посилань ОСОБА_2 на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слід зазначити наступне.

Дійсно, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Така ж думка висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16.01.2016 (справа №6-3084ц15), від 29.01.2016 (справа №6-209ц16), від 03.02.2016 (справа №6-228ц16), від 09.02.2016 (справа №6-36ц16), від 01.03.2016 (справа №6-484ц16).

Станом на 22 серпня 2016 року вказані судом недоліки усунуто не було. Копія ухвали судді Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2016 року отримана апелянтом 9 липня 2016 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, враховуючи те, що без усунення вказаних недоліків суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження та виходячи з вимог ст.ст.121,295,297 ЦПК України, апеляційну скаргу слід визнати неподаною і повернути апелянту.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.121,295,297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення коштів - вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Оніщук М.І.