Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Колодійчука В.М.,

Остапчука Д.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, стягнення коштів за договорами строкового банківського вкладу, нарахованих процентів за користування чужими коштами, трьох процентів річних, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про визнання дій протиправними, стягнення коштів за договорами строкового банківського вкладу, нарахованих процентів за користування чужими коштами, трьох процентів річних залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року вказану апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначену ухвалу судді апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду для подальшого розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням суддею апеляційного суду норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року, суддя апеляційного суду виходив із того, що усупереч вимогам ст. 295 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір у сумі 243 грн 60 коп. за подання апеляційної скарги відповідно до Закону України «Про судовий збір».

При цьому суддя в ухвалі зазначив, що порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, а з 01 вересня 2015 року набрали чинності зміни до цього Закону на підставі Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, згідно з якими у ст. 5 вказаного Закону категорію споживачів не віднесено до осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Визнаючи неподаною та повертаючи вказану апеляційну скаргу, суддя апеляційного суду виходив із того, що заявником не усунуто недоліків апеляційної скарги, при цьому суд урахував, що 11 січня 2016 року ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій зазначив, що не буде виконувати вимог ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10), згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред'явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Разом із тим у п. 7 вищевказаної постанови зазначено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94/ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищевикладене, помилковими є висновки судді апеляційного суду про те, що позивач не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вказані помилки призвели до неправильного застосування ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення норм процесуального права та не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на захист порушених прав, свобод та інтересів, оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин та відповідно до вимог ч. 2 ст. 342 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з передачею на новий розгляд до апеляційного суду питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження у справі передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:О.В. Кадєтова

В.М.Колодійчук

Д.О.Остапчук

О.В.Ступак