Справа № 766/2657/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Котьо І.В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, але вона не відповідає вимогам ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме позовна заява повинна містити в собі:

1) назву суду, до якого подається заява;

2) імя ( найменування ) позивача і відповідача а також імя представника позивача , якщо позовна заява подається представником , їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс , номер засобів звязку , як що такий відомий ;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог позовного характеру ;

5) виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину , наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів , що додаються до заяви.

Згідно ч.3 ст.119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Однак, як вбачається з позовної заяви позивачем не проставлена дата подання даної позовної заяви, а також вона не підписана позивачем.

Також відповідно до ч. ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Однак, позивачем в порушення даного положення не були надані для відповідача документи, що додаються ним до позовної заяви.

Згідно положень ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 3 Таблиціставок судового збору визначено , що платниками судового збору за заяву про розірвання шлюбу необхідно сплатити 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а за заяву про поділ майна про розірвання шлюбу - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам не нижче його балансової вартості.

Однак, в порушення п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, а також до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України позивачем не зазначено ціну позову , а також не надано будь яких доказів на підтвердження вартості спірного майна, що є порушенням п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України

Згідно п.3 ч.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Однак в порушення даних вимог позивач не сплатив судовий збір за вимогу майнового і немайнового характеру.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються, зокрема свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Однак, позивачем свідоцтво про реєстрацію шлюбу до матеріалів справи надано не було.

Також п.21 цієї ж Постановою Пленуму Верховного суду України встановлено, що при вирішенні питання щодо можливості розгляду у процесі про розірвання шлюбу вимоги про поділ спільного майна подружжя слід мати на увазі, що у випадках, коли такий поділ зачіпає інтереси третіх осіб (наприклад, коли майно є власністю селянського (фермерського) господарства, іншого суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, до складу співзасновників яких, крім подружжя та їхніх неповнолітніх дітей, входять і інші особи, або власністю житлово-будівельного чи іншого кооперативу, член якого ще не повністю вніс свій пайовий внесок, у зв'язку з чим не набув права власності на відповідне майно, виділене йому кооперативом у користування).

Зі свідоцтва на право власності на житло № 6023 вбачається, що квартира № 45, яка знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Фонтанна 23,корп..№2 належить на праві приватної , спільної сумісної власності, крім позивача і відповідача, ще ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У звязку з вище зазначеним позивачу необхідно уточнити позовні вимоги в частині поділу майна подружжя .

Також відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, а ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак, в порушення вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, а також ч.1,2 ст.60 ЦПК України позивач як не надав докази, які підтверджують обставини викладені в позовній заяві стосовно того, що саме за його особисті кошти були збудовані будівлі та споруди на території ПВП «М.А.Л.» так і не зазначив про наявність підстав для звільнення його від доказування. Крім того зазначена позовна заява в порушення вимог ч.3 ст.119 ЦПК України не підписана позивачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах суд вважає, що дана позовна заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачеві необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків. Керуючись ст.121 ЦПК України ,суд

ухвалив: Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по розірвання шлюбу та поділ майна подружжя залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем (заявником) ухвали.

В разі не усунення недоліків до зазначеного строку заява буде вважатись не поданою .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Котьо