Справа № 301/798/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сілецької сільської ради Іршавського району, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до виконавчого комітету Сілецької сільської ради Іршавського району, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дідо позивачки - ОСОБА_4, який згідно заповіту все своє майно залишив на свою дочку ОСОБА_5 - матір позивачки. Як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5, так і особа, яка мала право на обов'язкову частку у спадковому майні - ОСОБА_6 (бабка позивача) прийняли спадщину. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно заповіту все своє майно ОСОБА_6 залишила на свою дочку ОСОБА_5 - матір позивачки. Як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 прийняла спадщину. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадкому майні, не має. ОСОБА_5 спадщину прийняла, однак, не оформила свідоцтво про право на спадщину. До складу спадкового майна входив житловий будинок в АДРЕСА_1.

Мати позиваки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_5 є сторони по справі: її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також чоловік ОСОБА_3 Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини, а позивачка спадщину прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в цілому.

В ході розгляду справи позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог і просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.56).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу по суті у їх відсутності, зменшений позов підтримують і просять його задовольнити (а.с. 40, 51, 52).

Представник Сілецької сільради та відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких визнають позов і просять розглянути справу по суті у їх відсутності (а.с.37,39,41,48-49,54-55).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до ссуду не повідомив (а.с.38,50).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає зменшений позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, не зареєстрований. Згідно погосподарської книги с.Сільце, вказаний будинок збудований у 1960 року і належав ОСОБА_4 (а.с.22). За будинком закріплена земельна ділянка площею 0,25 га. Технічний паспорт виготовлений (а.с.24-26). Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, вартість будинку становить 43040 гн. ( а.с.27).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Згідно заповіту ОСОБА_4 все своє майно заповідав дочці ОСОБА_5 ( а.с.9). Даний заповіт не змінений і не скасований.

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Особою, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні ОСОБА_4 була його вдова ОСОБА_6 (а.с.8). Згідно ст. 535 ЦК УРСР, непрацездатна дружина померлого успадковує незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 та спадкоємець за законом ОСОБА_6прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживали з ним в одному будинку, тобто вступили в управління спадковим майном, та відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважаються такими, що прийняли спадщину (а.с.21).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 17.03.2005 року (а.с.7).

Згідно заповіту ОСОБА_6 все своє майно заповідала дочці ОСОБА_5 ( а.с.10). Даний заповіт не змінений і не скасований.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з нею в одному будинку (а.с.21). Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні ОСОБА_6 не має.

Отже, ОСОБА_5 успадкувала за своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спадкове майно, що складалося з житлового будинку в АДРЕСА_1, в цілому.

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 спадщину за померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не оформляла та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР та ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 08.07.2015 року (а.с.12). Заповіту ОСОБА_5 не залишила. Спадкова справа за спадкодавцем ОСОБА_5 заведена 17.11.2015 року (а.с.17).

Спадкоємцями першої черги за покійною ОСОБА_5 є сторони по справі: її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також вдівець ОСОБА_3 (а.с.13-15).

Відповідачка ОСОБА_2, будучи спадкоємцем першої черги, у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою, в якій відмовилася від спадщини за матір'ю ОСОБА_5 ( а.с.18).

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживали з нею в одному будинку в АДРЕСА_1, з заявою про відмову від спадщини в нотаріальну контору не зверталися, тому відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину (а.с.23).

Оскільки відповідно до ст.1275 та 1278 ЦК України частка у спадщині, від якої відмовився один із спадкоємців переходить до інших спадкоємців і розподіляється між ними порівну, а також частки кожного із спадкоємців у спадщині є рівними, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 мають право на ? частину спадкового майна.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, та входить до складу спадкового майна, позивачу було відмовлено, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований ( а.с.19-20).

Сілецька сільська рада, на території якої розташований житловий будинок, який не зареєстрований, та відповідачка ОСОБА_2 не заперечують проти визнання права власності на ? частину вказаного будинку за позивачем. Не подав заперечень на позов і відповідач ОСОБА_3

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивачка не може, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок побудований у 1960 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.

Враховуюи наведене суд вважає, що зменшені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 534, 535, 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст.ст. 1218, 1261, 1268, 1273, 1275 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Зменшений позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Іршавського району.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських