УХВАЛА

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів на утримання непрацездатної матері за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді апеляційного суду Волинської області від 12 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є пенсіонером, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 1 957 грн. Інших джерел доходу немає. Вказувала на те, що вона є самотньою жінкою похилого віку, чоловіка чи іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати матеріально, немає. Проживає у м. Львові одна, часто хворіє. Має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає у м. Луцьку, добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість.

З урахуванням зазначеного, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання довічно у розмірі по 4 500 грн щомісячно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання у розмірі 4 500 грн щомісячно, починаючи з 20 липня 2015 року довічно. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою судді апеляційного суду Волинської області від 12 березня 2016 року ОСОБА_5 повернуто її апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вона не брала участі у розгляді справи, суд питання про її права та обов'язки не вирішував, а вона не довела порушення її прав оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, ст. 13 ЦПК України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5 вказувала на те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права й обов'язки. Так, за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 1 липня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання їх неповнолітніх дітей. Разом із тим, стягнення з ОСОБА_4 на користь його матері - ОСОБА_3 коштів на її утримання у розмірі 4 500 грн щомісячно вплине на виконання відповідачем судового рішення про стягнення аліментів, а тому оскаржуване рішення суду порушує права та законні інтереси її неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Апеляційний суд не взяв до уваги зазначені норми матеріального і процесуального права, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та дійшов помилкового висновку, що рішенням суду першої інстанції про стягнення аліментів із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 не впливає на її права.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 342 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді апеляційного суду Волинської області від 12 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик