РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року суддя Першотравневого районного суду Донецької області Скудін В.Є., народних засідателів: Алімової Н.Ю., Попової Н.П., при секретарі Хоружий Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ялтинської селищної ради Першотравневого району Донецької області, «Про визнання особи безвісті відсутньою»,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2004 року, між заявником та ОСОБА_3 у місті Донецьку було укладено шлюб. Від сумісного проживання мають сина ОСОБА_2 Михайловича-28.04.2005 року народження, який проживає з заявником .

Фактично стосунки припинені більше 7 років.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 21.05.2012 року шлюб було розірвано.

21.08.2012 р. заявник уклала шлюб із ОСОБА_4, з яким вона із дитиною - ОСОБА_2 - проживають разом у ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку із бойовими діями у місті Донецьку заявник була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переселитися до смт.Ялта Першотравневого району Донецької області, про що 17.10.2014р. Управлінням праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області було видано довідку № (копія довідки про взяття на облік мене та мого сина як внутрішньо переміщених осіб додається).

З травня 2014 року, колишній чоловік - ОСОБА_3 фактично зник без вісти. Жодних відомостей про його місцеперебування не має.

Заявник не має можливості виїхати до міста Донецька, тобто за межі підконтрольної Україні території, без письмової згоди батька, її сина або без відповідного рішення суду.

Виїхати разом із дитиною до м. Донецька необхідно з метою продовження лікування дитини тим лікарем, у якого син заявника постійно перебував на оглядах та лікуванні .

Звернення до Першотравневого відділення поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області з метою встановлення місця перебування ОСОБА_3 жодних результатів не дало. Згідно з довідкою №1763/106/05-2016 від 24.02.2016р. ОСОБА_3 20.05.1980р.н. перебуває в активному державному розшуку як безвісти зниклий.

При тому, що ОСОБА_3 є фактично безвісно відсутнім, задоволення заяви має для заявника юридичне значення та дозволить їй реалізувати право на перетин пунктів пропуску разом із сином без супроводу та нотаріально завіреної згоди батька, отримання якої є неможливим.

У судовому засіданні заявник просить задовольнити її заяву.

Заінтересована особа за дорученням ОСОБА_5 висловила думку про задоволення заяви.

Суд вислухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали надані суду, виходить з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно довідки ГУ НП у Донецькій області від 16.02.2016 року, відкрите провадження за розшуком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Згідно з ч. З ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів (товарів) через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом СБУ № 415ог від 12.06.2015р.. встановлено, що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995р. виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально завіреної згоди іншого з батьків в разі пред'явлення оригіналу або нотаріально засвідченої копії у тому числі рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку,що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 43 ЦК України, ст.ст. 208,210,213,215,218, 234, 246, 247 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити. Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім з 16.02.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є.Скудін.

Народні засідателі Алімової Н.Ю.

ОСОБА_6

Надруковано у нарадчій кімнаті.