Справа № 489/3426/16-ц
Номер провадження 2/489/1981/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив

В липні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до виконавчого листа відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина. Однак відповідач не виконує зобов'язання по сплаті аліментів у встановленому розмірі, у зв'язку із чим утворилася заборгованість.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за несвоєчасну виплату аліментів у розмірі 3706,34 грн.

22.09.2016 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Просила суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну виплату аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з 13.01.2014 по 01.04.2016 в сумі 4819,14 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду не заперечувала.

Відповідач судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що він брав участь в утриманні дитини, сплачував аліменти, а позивач не пред'являла виконавчий лист до виконання до листопада 2016 року.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до рішення суду від 19.02.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.01.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним рішенням видано виконавчий лист №1 .

Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2016 заборгованість відповідача по виконавчому листу №2/489/601/2014 склала 6906,86 грн.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі-СК України) встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 за № 3 роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не подавала виконавчий лист на виконання до листопада 2015 року. Після подачі листа на виконання відповідачу було нараховано заборгованість за минулий період у зв'язку зі сплатою аліментів не в повному обсязі. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач щомісячно сплачував аліменти.

Враховуючи те, що до листопада 2015 року позивач не подавала виконавчий лист до виконання, а заборгованість відповідача нарахована після пред'явлення за минулий період, при цьому аліменти ним сплачувались, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача у несплаті аліментів в тому розмірі, який зазначено в розрахунку за період з січня 2014 до жовтня 2015 року.

В листопаді 2015 року позивач вважаючи, що відповідач не в повній мірі сплачує аліменти пред'явила виконавчий лист до виконання.

Відповідно до правового висновку, що міститься в Постанові Верховного Суду України від 01.10.2014, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Верховний Суд України в своїй постанові від 01.07.2015 (ц/с 6-94цс15) зазначив, що виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

За таких обставин, з листопада 2015 року по 01 квітня 2016 року пеня складає (927,54*0,01*30) +(95,06*0,01*31)+(76,19*0,01*29)+(3518*0,01*31)= 1420,53 грн.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог, що були понесені позивачем та документально підтвердженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 04.06.1981 р. н., РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2015 по 01.04.2016 в сумі 1420 (одна тисяча чотириста двадцять) грн. 53 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 162,49 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв