Справа № 309/2661/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.,

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.,

з участю секретаря Маринець Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 30 листопада 2015 року справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому на підставі ст.ст.509, 525-526, 549, 553-554, 623-625 ЦК України, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 443 від 23 жовтня 2007 року, яка станом на 26 травня 2015 року становить 584 660,31 грн., з яких:

-за кредитом 437 791,33 грн.,

-за відсотками 59 024,05 грн.,

-комісія 42 050,99 грн.,

-пеня 45 793,94 грн.,

та 3 654,00 грн. судового збору.

Рішенням Хустського районного суду від 30 листопада 2015 року (а.с. 63-65) позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 443 від 23 жовтня 2007 року у розмірі 584 660,31 грн., з яких: 437 791,33 грн. заборгованість по кредиту, 59 024,05 грн. по відсотках, 42 050,99 грн. по комісії, 45 793,94 грн. пеня, та 3 654,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі (а.с. 68-70) ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у ТОВ «Кредитні ініціативи» ліцензії на здійснення валютних операцій, виданої НБУ в порядку передбаченому Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового звязку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою НБУ № 297 від 09 серпня 2002 року, а отже позивач не має необхідного обсягу цивільної правоздатності для здійснення будь-яких операцій з іноземною валютою.

Вказує на те, що відповідно до ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік, проте судом було задоволено позов та стягнено пеню за більший період.

Крім того, з лютого 2012 року він не мав можливості сплачувати кошти по кредитному договору, оскільки Хустське відділення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було закрито у жовтні 2011 року, а нові реквізити йому повідомлено не було. Вважає, що він не повинен був сплачувати відсотки у розмір 717,86 євро та комісію у розмірі 250 євро за вересень-грудень 2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 83-85).

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 443 (далі договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 000,00 євро, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2007 року становить 178 750,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10,5 % річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 22 жовтня 2027 року.

12 травня 2008 року шляхом підписання договору про внесення змін № 1 відсотки за користування кредитом були встановлені у розмірі 12 річних (а.с. 25).

Договором про внесення змін № 2 від 2012 року, конкретна дата не зазначена (а.с. 50-51), були внесені зміни до кредитного договору в частині порядку нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, визначені рахунки банку для погашення кредиту шляхом перерахування через філії/відділення ВАТ «Ощадний банк України» або філії, відділення поштового звязку та інші підрозділи Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», а також внесені зміни щодо порядку укладення ОСОБА_1 договорів страхування від нещасних випадків.

ПАТ «Промінвестбанк» звертався до ОСОБА_1 з вимогою від 04 квітня 2012 року № 07-05/640 (а.с. 49) про сплату заборгованості за договором, яка станом на 30 березня 2012 року становила 21 433,67 євро та 4 021,92 грн.

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», на підставі договору про відступлення прав вимоги, усі права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за договором про іпотечний кредит № 443 (а.с. 15-21).

ПАТ «Промінвестбанк» повідомленням від 07 лютого 2013 року № 000993 повідомило ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги новому кредитору ТОВ «Кредитні ініціативи» та нові реквізити для здійснення платежів за кредитним договором (а.с. 52).

У квітні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень № 4021-13 (а.с. 36), в якій у звязку із невиконанням останнім зобовязань за кредитним договором, вимагало достроково повернути кредит, нараховані відсотки та неустойку. Зазначало, що розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 06 квітня 2015 року становить 24 751,91 євро, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 624 715,61 грн., з яких 18 869,87 євро (476 258,48 грн.) заборгованість за кредитом, 2 220,81 євро (56 051,24 грн.) заборгованість по відсотках, 1 750,00 євро (44 168,42 грн. - по комісії, 1 911,22 євро (48 237,47 грн.) пеня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Укладаючи договір відступлення права вимоги (ст.ст. 513, 514, 516, 517, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обовязків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти кредитування.

Тобто, належним виконанням зобовязання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Крім того, доводи ОСОБА_2 про неможливість погашати заборгованість за кредитним договором у звязку із закриттям відділення банку зміною реквізитів є безпідставними, оскільки ще у 2013 році йому були повідомлені нові реквізити.

Стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» зобовязує фінансові установи отримати ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема при наданні послуг факторингу.

Разом з тим, за договором про відступлення прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» отримано послуги, а не надано їх.

За змістом ст. 1079 ЦК України фактором у договорі факторингу може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Наявність у фактора ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями законом не вимагається.

Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення права вимоги.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення заборгованості в національній валюті, в тому числі й вимоги про застосування наслідків порушення кредитного зобовязання у вигляді пені.

Вищезазначене спростовує доводи ОСОБА_2 про відсутність у ТОВ «Кредитні ініціативи» необхідного обсягу правоздатності для здійснення операцій з іноземною валютою та наявність у ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги за договором про іпотечний кредит № 443.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про застосування позовної давності в один рік до вимог про застосування пені, слід зазначити наступне.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони.

Таким чином суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність (постанова ВСУ від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15).

У суді першої інстанції відповідач не заявляв про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Оскільки ст.267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності (постанова ВСУ від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780 цс 15).

За таких обставин, скорочена позовна давність до вимог про стягнення пені застосуванню не підлягає.

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідив обставини справи, оглянув оригінал кредитної справи, оригінал договору відступлення прав вимоги та витяг з реєстру позичальників, повідомлення ОСОБА_2 про відступлення права вимоги та інші, та керуючись ст.ст.514, 526, ч.2 ст.1050 ЦК України, обґрунтовано дійшов висновку про підставність вимог позивача та стягнення заборгованості саме на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5