Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою (в подальшому уточнена) про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області. У його свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 зазначені батьки: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3. Національність батьків у свідоцтві про народження не зазначена. Батько - ОСОБА_2, народився у 1915 року. Згідно із метричним документом, національність батька не зазначена, але він був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Його батько (дід) - ОСОБА_4, за національністю був поляком. Польське походження пращурів підтверджується тим, що всі вони хрестилися та вінчані у римо-католицькій церкві, що підтверджується даними метричних книг. До 1917 року національність у метричних документах не зазначалась, приналежність до польської національності визначалась за віросповіданням. Так, дід ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року та був хрещений у Звенигородській римо-католицькій церкві, у 1909 році ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_5, вінчані були у Хлипнівській Архістратиго - Михайлівській церкві. Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 народився батько заявника - ОСОБА_2. У діда був рідний брат - ОСОБА_22 хрещений у 1886 році у Звенигородській римо-католицькій церкві. У 1912 ОСОБА_22 вінчався з ОСОБА_6, від їх шлюбу народився ОСОБА_7, якого хрестили у 1915 році у Звенигородській римо-католицькій церкві. У 1934 році ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_8, від їхнього шлюбу у 1941 році народилася ОСОБА_9 - троюрідна сестра заявника, яку батьки виховували відповідно до канонів католицької віри та польських традицій. Польське походження по лінії батька сестри ОСОБА_23 підтвердило Польське консульство, надавши їй карту поляка. Спорідненість між всіма перерахованими особами та заявником підтверджується метричними документами.

Крім того, заявник вказує, що також виховувався відповідно до польських традицій, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, святкує польські свята та вважає себе поляком. З 2008 року він є членом Черкаської обласної громадської організації «Польський культурний центр імені Кароля Шимановського», вступив до неї, як поляк, з метою поглибленого вивчення польської мови, національно-культурних традицій, звичаїв, польських обрядів та історії поляків України. 17 лютого 1973 року заявник одружився з ОСОБА_13 і міськбюро ЗАЦС м. Черкаси було видане свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_2, в якому національність зазначена не була. Від шлюбу мають двох дітей: дочку - ОСОБА_14 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3, видане Придніпровським райвідділом РАЦС м. Черкаси 04.04.1975 року) та дочку ОСОБА_15 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, видане Придніпровським райвідділом РАЦС м. Черкаси 18.12.1976 року), у свідоцтві про народження яких національність батька зазначена «українець».

В жодному іншому документі, в тому числі і паспорті громадянина України, не вказано національність.

На даний час, заявник вказує, що прагне відновити та зберегти своє етнічне польське походження, відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні»; він та його нащадки мають право внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності. Встановлення факту польського походження необхідне йому для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження. За часів радянської влади дід та баба по лінії батька, щоб уникнути переслідувань зі сторони влади, приховували свою приналежність до польської національності, а тому у свідоцтві про народження батька заявника національність його батьків взагалі не зазначена.

Нащадки братів батька заявника досі проживають на території України, вони спілкуються, відвідують родичів, святкують разом польські свята. Вони всі завжди вважали і вважають себе поляками за походженням. Своїх дітей виховували у польських традиціях.

Таким чином, заявник просить суд, - встановити юридичний факт, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю «поляк»; встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області, за походженням по лінії батька - ОСОБА_2, є «поляк».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Зельська О.М. повністю підтримали вимоги в редакції від 21.10.2016р. та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції - начальник відділу Літовкіна Л.В. не заперечувала проти задоволення заяви.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що заявник є її троюрідним братом. ЇЇ батько та батько заявника були двоюрідними братами. З дитинства вони жили поруч, постійно підтримували близькі родинні відносини і вона знає, що вони є поляками за національністю. По вірі вони католики, святкують всі релігійні католицькі свята. В 2012р. вона звернулася до польського консульства і отримала карту поляка. Крім того, її батько ОСОБА_19 воював під час Великої Вітчизняної війни в українській армії і загинув (зник без вісті в 1944р.). Між тим, його занесено до Книги пам»яті і вказано, що він поляк.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що вимоги в редакції від 21.10.2016р. підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області.

У його свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 (видано повторно) зазначені батьки: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3. Національність батьків у свідоцтві про народження не зазначена.

Крім того, за даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 20.10.2016р. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4., за національністю - українець. Його батьком є ОСОБА_2, матір»ю - ОСОБА_20, які за національністю «українці».

Батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно із даними метричних документів, національність батька не зазначена, він сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України.

Його батько (дід заявника) - ОСОБА_4, за національністю був поляком. Його польське походження підтверджується тим, що він хрестився та вінчався у римо-католицькій церкві, що підтверджується даними метричних книг про народження та про шлюб Звенигородської римсько-католицької приходської церкви м. Звенигородка Звенигородського повіту, Київської губернії (актовий запис №5 та актовий запис №23).

Так, дід ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року та був хрещений у Звенигородській римо-католицькій церкві, у 1909 році ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_5, вінчані були у Хлипнівській Архістратиго - Михайлівській церкві. Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_4 народився батько заявника - ОСОБА_2.

До 1917 року національність у метричних документах не зазначалась, приналежність до польської національності визначалась за віросповіданням.

У діда ОСОБА_4 був рідний брат - ОСОБА_22, хрещений у 1886 році у Звенигородській римо-католицькій церкві. У 1912 ОСОБА_22 вінчався з ОСОБА_6, та від їхнього шлюбу народився син ОСОБА_19, якого хрестили у 1915 році у Звенигородській римо-католицькій церкві. У 1934 році ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_8, від їхнього шлюбу у 1941 році народилася ОСОБА_9 - троюрідна сестра заявника.

Дані обставини підтверджуються записами у метричних книгах про народження та про шлюб Звенигородської римсько-католицької приходської церкви м. Звенигородка Звенигородського повіту, Київської губернії (актові записи №26, №1, №16), а також посвідкою про народження серія НОМЕР_5 свідоцтвом про подружжя №3.

Польське походження по лінії батька сестри ОСОБА_9 (у шлюбі ОСОБА_10 - свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_6, актовий запис №1683) ОСОБА_11 підтверджено Польським консульством, яке надало їй карту поляка НОМЕР_7.

Крім того, з 2008 року ОСОБА_1 - заявник по справі, є членом Черкаської обласної громадської організації «Польський культурний центр імені Кароля Шимановського», вступив до неї, як поляк, з метою поглибленого вивчення польської мови, національно-культурних традицій, звичаїв, польських обрядів та історії поляків України. Дані обставини підтверджуються листом №61 від 05.10.2016р. голови правління Польського культурного Центру імені Кароля Шимановського - ОСОБА_21.

17 лютого 1973 року заявник одружився з ОСОБА_13 (актовий запис №270, свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_2). Дані обставини також підтверджуються інформацією з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 19.10.2016р. Також у реєстрі зазначена національність ОСОБА_1 - українець.

Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку - ОСОБА_14 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3, видане Придніпровським райвідділом РАЦС м. Черкаси 04.04.1975 року) та дочку ОСОБА_15 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, видане Придніпровським райвідділом РАЦС м. Черкаси 18.12.1976 року).

Відповідно до Книги пам»яті України по Черкаській області Звенигородський район та Золотоніський район, 1995р. випуску, ОСОБА_7, 1915р. с. Хлипнівка, поляк, мобілізований в 1941р., пропав без вісті в лютому 1944р.

За положеннями ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Крім того, статтею 256 ЦПК передбачено перелік справ про встановлення факту. Зокрема, за частиною 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - це національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

Згідно із ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України № 703/97- ВР від 9.12.1997 року), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статті 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантують громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Держава гарантує всім національним меншинам право на національно-культурну автономію, що включає в себе будь-яку діяльність, що не суперечить чинному законодавству (ст.6 Закону). Статтею 11 зазначеного Закону переВідповідно до ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здіснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто та через відповідні державні органи. Громадяни, які належать до національних меншин, мають право вільно встановлювати і підтримувати зв'язок з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій (статті 13, 15 ЗУ).

Аналогічне правило закріплено у ст. 7 Декларації прав національностей України від 01.11.1991р. Належність особи до певної національності є також одним з елементів правового статусу (правосуб'єктності) особи, визнання якої за кожною людиною передбачено ст. 6 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948р.

Таким чином, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки встановлення факту приналежності до польської національності, необхідно заявникові для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження. Доводи заявника знайшли своє підтвердження доказами, дослідженими в судовому засіданні, в т.ч. показаннями свідка.

Встановлення судом таких юридичних фактів не порушує права, інтереси, чи свободи інших осіб. Крім того, національне законодавство України не визначає юридичного механізму підтвердження належності до будь-якої національності та групи національних меншин для реалізації останніми різноманітних прав, закріплених у нормативних актах. Єдиним таким механізмом є встановлення у судовому порядку факту належності фізичної особи до певної національності, в порядку встановлення факту, що має юридичне значення. Об'єктом судового захисту виступає охоронюваний законом інтерес, а предметом судової діяльності - є встановлення певних юридичних фактів та станів з метою подальшого здійснення заінтересованими особами суб'єктивних прав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно із Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні" актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актових записів цивільного стану, згідно зі статтею 22 цього Закону, провадиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Отже, саме за результатами розгляду справи в порядку окремого провадження, на думку суду, необхідно встановити юридичні факти, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю поляк та, що ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області, за походженням по лінії батька - ОСОБА_2, є поляк.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про національні меншини», ст. 300 ЦК України, Рамковою конвенцією Ради Європи про захист національних меншин, яка ратифікована ЗУ № 703/97- ВР від 9.12.1997 року, Декларацією прав національностей України від 01.11.1991р., Загальною декларацією прав людини від 10.12.1948р., ст.ст. 234, 256, 209, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Встановити юридичний факт, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю «поляк».

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Хлипнівка Звенигородського району Черкаської області, за походженням по лінії батька - ОСОБА_2, є «поляк».

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька