АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 637/801/16-ц Головуючий суддя І інстанції Островська Н. І.
Провадження № 22-ц/790/6506/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права володіння чужим майном
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Бездітка В.М.,

Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до положень ст. 344 Цивільного кодексу України має всі підстави для набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме - нежитлову будівлю (клуб), розташовану в АДРЕСА_1, за набувальною давністю. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нежитлової будівлі (клубу), розташованої в АДРЕСА_1, відомості за вказаними параметрами відсутні. Тобто, на вищевказаний об'єкт нерухомості ні права власності, ні інших речових прав чи обтяжень жодна особа не має, що свідчить про те, що дана річ є об'єктивно чужою. Позивач особисто обґрунтовано вважає зазначену нежитлову будівлю (клуб) своєю, оскільки вона нікому іншому не належить, і він, починаючи з 2001 року утримував її належним чином, провів капітальний ремонт, що підтверджується актом обстеження нежитлової будівлі (клубу) від 08.07.2016 року, товарними чеками за 2003, 2007, 2008, 2009 роки, свідками - сусідами. Позивач проявив свідомий вольовий акт щодо безхазяйної речі, правомірність такого заволодіння ніким іншим не заперечується, тобто, майно надійшло до позивача законно. Він також відкрито володіє вищезгаданою будівлею, тобто, має місце очевидність для широкого загалу інших осіб факт наявності у позивача даної речі, доступності до неї інших осіб, які мають змогу переконатися в належності речі особі та перебуванні в її господарстві. Вважає, що він безперервно, тобто без перешкод та прогалин у часі володіє вказаною нежитловою будівлею (клубом), котра знаходиться у сфері його фактичного панування, при цьому жодних дій, котрі б свідчили про усунення його від володіння даною річчю позивач не вчиняв. Відповідно до акту обстеження нежитлової будівлі (клубу) від 08.07.2016 року комісією Семенівської сільської ради, встановлено, що з початку 2001 року і по теперішній час позивач добросовісно утримує у своєму володінні вказану будівлю, тобто вимоги ст. 344 ЦК України щодо 10-річного строку володіння чужою річчю позивачем були виконані, оскільки станом на даний час минуло 15 років володіння річчю. Таким чином, позивачем в даному випадку виконано всі умови щодо набуття права власності за набувальною давністю на вказану нежитлову будівлю (клуб).

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що відсутня складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести сам позивач ( ч.І ст. 60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність ( тобто, строк володіння).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 9.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

При цьому, звернуто увагу на те, що спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Об'єктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа незаконного володільця.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту обстеження від 08.07.2016 року нежитлової будівлі (клубу), розташованої в с. Богодарівка Шевченківського району Харківської області, складеного працівниками Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області спільно з сусідами, з початку 2001 року і по теперішній час на підставі накладної № 360 від 20.01.2000 року, виданої СТОВ «Семенівське», нежитлову будівлю (клуб) використовує ОСОБА_3, утримує її належним чином, здійснив капітальний ремонт, відновив покрівлю (а.с. 7, 8).

За заявою позивача виконкомом Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області прийнято рішення від 12.04.2016 року про присвоєння нежитловій будівлі (клубу) адреси: АДРЕСА_1 та виготовлено технічний паспорт на вказану будівлю (а.с. 9, 10-12).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нежитлової будівлі (клубу), розташованої в АДРЕСА_1, відомості за вказаними параметрами відсутні (а.с. 13).

Як вбачається з повідомлення КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації», в архівних геєстраційних матеріалах підприємства станом на 31.12.2012 року нежитлова будівля (клуб), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстрована іа.с. 48).

За повідомленням виконкому Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської оласті на заяву позивача ОСОБА_3 нежитлова будівля (клуб), яка розташована по АДРЕСА_1, згідно документів бухгалтерського обліку з 2001 року на балансі сільської ради не знаходиться, з початку 2001 року жодних заяв, звернень, клопотань зі сторони третіх осіб до сільської ради щодо набуття права власності на вищевказану нежитлову будівлю не надходило, з початку 2001 року вищевказана нежитлова будівля у сільській раді як безхазяйна, не обліковується (а.с. 34).

За інформацією виконкому Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області земельна ділянка, на якій знаходиться нежитлова будівля (клуб), розташована за адресою: АДРЕСА_1, перебуває у комунальній власності територіальної громади, земельна ділянка не виділялася у користування (власність) під об'єкт нерухомого майна, заяви щодо виділення вищевказаної земельної ділянки до сільської ради не надходили (а.с. 47).

Позивач знав про вказані обставини та надав їх в обґрунтування своїх позовних вимог.

Наведене свідчить, що у даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном.

Крім того, судом обґрунтовано було враховано і ту обставину, що земельна ділянка, на якій розміщений спірний гараж, на сьогоднішній день у користування чи у власність позивачу не передавалась, жодних документів щодо володіння чи користування земельною ділянкою позивачем надано не було.

Матеріали справи не містять будь - яких даних про передачу Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області рішення про передачу позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у користування чи у власність.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

На момент ухвалення судом рішення жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку на якій розміщене спірне нежитлове приміщення, відповідно до вимог ст.ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України оформлено не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги письмові пояснення представника відповідача щодо визнання позовних вимог.

Оскільки земельна ділянка на якій розміщене нежитлове приміщення не передавалася позивачу у власність, то на сьогоднішній день відсутні жодні правові підстави визнавати за позивачем право власності за набувальною давністю на вказане приміщення.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: В.М. Бездітко

Н.П. Пилипчук