Справа № 348/1757/15-ц
Провадження № 22-ц/779/83/2016
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої невиконанням умов договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 12 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

31.08.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в серпні 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 був укладений усний договір підряду, відповідно до якого останній зобов'язався виконати роботи по встановленню водозабірної свердловини та добути воду на будові в с.Пасічна по вул.С.Галечко, 381А Надвірнянського району. При цьому запевнив, що він має досвід по виконанню таких робіт та досвідчений у добуванні води, яка має бути належної якості. Для цього вона придбала за вказівкою відповідача спеціальну трубу НКТ-73 мм, за яку заплатила 1000 грн. Після чого відповідач з робітниками забили трубу в землю, однак води не було. За вказівкою відповідача вона викликала машину із КП «Водоканалу», за яку заплатила 250 грн., щоб продути та промити трубу для того, щоб з'явилась вода. За встановлення труби та машину, яка промила трубу, вона заплатила 3250 грн. Крім того відповідач пояснив, що необхідно купити водяний насос для подачі води, який вона придбала, а пізніше купила другий, потім третій насоси, змінювала шланги, на що витратила 3000 грн. Однак результату не було.

Пізніше відповідач дійшов висновку, що необхідно поглибити свердловину на один метр і поставити бетонне кільце, що було зроблено, однак води не було. Вона неодноразово звертала увагу відповідача на суттєві недоліки виконаних ним робіт, які не дають змогу використовувати воду, а також наполягала на їх усуненні. На її прохання добути воду або повернути кошти відповідач не реагував. Крім того всі будівельні матеріали були придбані за її рахунок, а наразі відповідач відмовляється повернути затрачені кошти. Вважає, що внаслідок невиконання зобов'язання їй також завдано і моральну шкоду, яка полягає в погіршенні самопочуття, зміні нормального образу життя, вона зазнала душевних страждань. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн.

Посилаючись на наведене, на підставі ст.ст.611, 623 ЦК України просила стягнути з відповідача на її користь 3250 грн. завданої матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт не погоджується із тим, що в рішенні зазначено, що за період з серпня 2013 року по 16.05.2014 року від неї не було ніяких претензій, оскільки сам відповідач при розгляді справи постійно стверджував, що вона неодноразово йому телефонувала з приводу відсутності води, а він обіцяв, що вода прибуде осінню, зимою, весною, що потрібно почекати і появиться вода. Про це вона зазначала в позовній заяві. Потім вона була змушена звернутися до Надвірнянського РВ УМВС та УМВС в Івано-Франківській області.

Суд, не дочекавшись матеріалів перевірки із Надвірнянського РВ УМВС, перейшов до судових дебатів.

Не відреагував суд і на її клопотання, в якому вона просила винести окрему ухвалу та повідомити податкову інспекцію про те, що відповідач не сплачує податки.

Апелянт не погоджується з тим, що труба, яка забита в землю, судом була визнана її власністю, і що труба використовується нею в межах функціонального призначення, оскільки води немає, труба знаходиться в землі і не може бути використана будь-яким іншим чином.

Вважає, що згідно їхнього договору відповідач повинен був забити трубу і отримати з неї воду. Оскільки води у свердловині немає, суд неправильно встановив, що виконана відповідачем робота відповідає змісту угоди. Відповідач сам підтвердив у своєму запереченні, що добути воду із свердловини було однією із умов виконання робіт, оскільки вона йому заплатила після того, як він показав воду. Стверджувала, що відповідач її обдурив набрав воду в сусідів і залив у трубу, і це він визнав у суді, він викачував воду на її очах, щоб вона йому заплатила гроші, а на другий день води вже не було.

Вважає, що суд неправильно відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки вона перенесла душевні хвилювання, у неї порушився сон, вона регулярно приймає заспокійливе, через відсутність води у неї відмовились працювати майстри і затяглась будова, до цього часу вона не може спати спокійно.

Апелянт не розуміє, чому суд застосував ст.ст.10, 57-61 ЦК України.

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, покласти судові витрати на відповідача.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, оскільки зазначена у ній підстава для відкладення справи не підтверджена документально.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Положенням ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що в серпні 2013 року між позивачем ОСОБА_2, як замовником, та відповідачем ОСОБА_3, як виконавцем, було укладено усний договір, згідно якого відповідач зобов'язався провести комплекс робіт по встановленню водозабірної свердловини на ділянці в с.Пасічна по вул.С.Галечко, 381А (район Ростока) Надвірнянського району, а позивач зобов'язалася по встановленню свердловини прийняти роботу у виконавця та оплатити її вартість, яка по факту склала 2000 грн. Дані факти в судовому засіданні сторонами не оспорюються.

Зміст роботи полягав у забиванні вручну металевої труби в землю за допомогою інструменту. Труба була придбана позивачем за сприянням відповідача та є власністю позивача.

В судовому засіданні встановлено, що роботи були виконані і позивачем оплачені. Претензій до виконаних робіт у позивача не було.

Судом також встановлено, що за період з серпня 2013 року по 16.05.2014 року позивачем згідно наявних в матеріалах справи доказів (а.с.4) не висловлювалось будь-яких претензій виконавцю послуг по встановленню водозабірної свердловини та її облаштування щодо об'єму, якості наданих їй послуг, підтвердивши своїми діями, зокрема оплатою, що зазначені роботи виконані в повному обсязі.

Суд правильно вважав безпідставним посилання позивача на те, що між сторонами укладено договір підряду, оскільки відповідач не здійснює підприємницьку діяльність.

Суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що умови договору між сторонами були інші і полягали в тому, що відповідач зобов'язався добути воду, і в зв'язку з порушенням зобов'язання позивач зазнала збитків.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач протягом восьми місяців зверталася до відповідача з претензіями щодо якості виконаних ним робіт по встановленню водозабірної свердловини на її ділянці, її працездатності в межах функціонального призначення, чи які б свідчили про неправильність здійсненого відповідачем встановлення труби, що, в тому числі, могло б призвести до відсутності води чи її зменшення, внаслідок чого позивач зазнала збитків, ОСОБА_2 не було представлено суду.

Також позивачем не доведено, що якість виконаних відповідачем робіт по встановленню водозабірної свердловини на її ділянці не відповідає умовам укладеного між ними усного договору чи виконані ним роботи мають істотні недоліки, тобто не доведено наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статей 611 та 623 ЦК України щодо відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань.

Також в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є надуманими та голослівними і не спростовують правильних висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_4