Справа №642/729/16
Провадження №2п/642/37/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Скляренка С.О., за участю секретаря Антоненко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором був задоволений повністю, вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (, рахунок №1026 в НБУ, МФО № 300001, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг №IKCASHSVG.16574.009 від 05.02.2014 року у розмірі 12922 грн. 81 коп., а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

29 квітня 2016 року до суду звернувся відповідач з заявою, в якій прохав скасувати вищезазначене заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування поданої заяви як на підставу для перегляду заочного рішення відповідач посилався на те, що про розгляд даної цивільної справи йому нічого не було відомо, він не був сповіщений про дату розгляду справи, тому був позбавлений можливості скористатися своїми правами згідно ЦПК України, жодних повідомлень від позивача він не отримував, наприкінці березня 2016 року стало відомо про розмір виниклої заборгованості. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені, а інші види заборгованості на загальну сум 8735,99 грн. ним погашені, про що свідчать надані квитанції №13-14 від 05.04.2016 року та №876760 від 08.04.2016 року. Також заявник прохав взяти до уваги, що в нього на утриманні знаходяться діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Заявник в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду заяви сповіщався належним чином, направив до суду свого представника, який діє згідно договору про надання правової допомоги від 26.04.2016 року.

Представник відповідача по справі заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 доводи заяви підтримала, прохала її задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, що відповідач більше року не сплачував заборгованість по кредиту, погасив її вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення, а на момент його ухвалення заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» існувала.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно положень ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу завчасно були направлені копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками, судова повістка про виклик в судове засідання за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, яке, зокрема, ним зазначається і у заяві про перегляд заочного рішення. Згідно поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 34), направлені відповідачеві документи повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, судом дотримані вимоги статей 74-77 ЦПК України щодо порядку виклику відповідача в судове засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У звязку з цим суд при заочному розгляді вказаної вище справи обмежився доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд не вбачає жодної з наведених вище двох обставин, які є підставою для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Так, відповідач зазначає, що ним погашена існуюча перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості по комісії, простроченої заборгованості по комісії - на загальну суму 8735,99 грн. Однак, згідно наданих квитанцій №13-14 від 05.04.2016 року та №876760 від 08.04.2016 року, заборгованість була погашена відповідачем вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення, тобто на момент ухвалення судом рішення 05.04.2016 року вона існувала.

Таким чином, посилання відповідача як на підставу скасування заочного рішення фактично зводяться до того, що відповідач не погоджується з правильністю застосування судом норм чинного законодавства України, та висновками суду по оцінці доказів, що в розумінні положень ст. 232 ЦПК України не є підставою для скасування заочного рішення, адже судом вже надано оцінку наявним у справі доказам, а нових доказів суду не надано.

Враховуючи, що заявником не наведено істотних обставин, які мають значення для вірного вирішення спору, не надано належних та достатніх доказів в обґрунтування поданої заяви, суд вважає що в задоволенні даної заяви слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1, що відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Скляренко