справа № 165/1834/16-ц
провадження №2-о/165/63/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

28 вересня 2016 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області про встановлення факту можливого набуття статусу "інвалід з дитинства",

встановив:

26 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту можливого набуття статусу "інвалід з дитинства".

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт того, що письмовий витяг з офіційного експертного рішення ЛТЕК про визнане захворювання перенесене у дитинстві - виписка з акта огляду ЛТЕК №б/н серії Л-70 №287753 видана Печерською лікарсько-трудовою експертною комісією м. Києва на імя ОСОБА_1 свідчить про те, що їй могли встановити категорію "інвалід з дитинства" при зверненні до ЛКК ще до виповнення нею повноліття - до 1977 року, однак такий виклад заявлених вимог є незрозумілим суду. Заявнику у заяві слід вказати, який конкретно факт вона просить встановити, однак жодним чином не посилатися на припущення.

Також, є незрозумілим, яким чином встановлення такого факту вплине на права заявника, а відтак, чи даний факт є безспірним і не підлягає доказуванню на засадах змагальності сторін.

Більше того, до заяви додано копію рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17 грудня 2015 року, яким ОСОБА_1 встановлено факт настання інвалідності з дитинства, а саме внаслідок захворювання у дитинстві на двосторонню хронічну сенсоневральну туговухість четвертого ступеня, у віці до 18 років та встановлено належність останній правовстановлюючого документу. Вищезазначене рішення дає суду всі підстави вважати, що аналогічні вимоги були предметом розгляду в суді.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК України ( 1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що у відповідності до вимог ст.121 ЦПК України заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків вищезазначеної заяви.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя,

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області про встановлення факту можливого набуття статусу "інвалід з дитинства" залишити без руху.

Повідомити заявника ОСОБА_1 про необхідність виправити вищезазначені недоліки заяви на протязі трьох днів отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Р. Ференс-Піжук