Справа № 302/624/16-ц
№ 2/302/248/16
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

13.10.2016 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Гайдур А. Ю

з участю: секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт. Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Присліпська сільська рада про усунення порушень права власності на землю та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про усунення порушення її права власності на земельну ділянку з боку ОСОБА_4 та зобовязати останнього забрати купу гною з підїзної дороги, що веде до її житлового будинку і в майбутньому не створювати перешкод у користуванні дорогою. Заяву мотивовано тим, що вона має житловий будинок та земельну ділянку на праві власності у с. Присліп, 281 Міжгірського району і відповідач ОСОБА_4 як суміжний землекористувач створює їй перешкоди на підїздній дорозі, яка веде до її дворогосподарства (розташована купа гною).

Спір розглядався Присліпською сільською радою, однак відповідач не забрав з дороги купу з гноєм.

Посилаючись на зазначені обставини та на порушення відповідачем норм земельного законодавства просила позов задоволити.

В ході судового розгляду ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, а саме просила покласти на ОСОБА_4 зобовязання усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом прибрання купи гною та дерев, що розташовані на підїзній дорозі до її житлового будинку і в майбутньому не створювати їй перешкод у користуванні підїзною дорогою довжиною 40 м. та шириною 4 м. та стягнути судові витрати.

В суді позивачка та її представник уточнені вимоги підтримали повністю.

Відповідач та його представник позов заперечили.

Третя особа сільський голова с. Присліп позов просив вирішити на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили факт самовільного захоплення ОСОБА_4 земельної ділянки довжиною 40 м. і шириною біля 3-х метрів.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ніколи підїзної дороги через їхнє дворогосподарство не було і не проходило до дворогосподарства ОСОБА_2

Покази свідка ОСОБА_9 не заслуговують на увагу.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що їхнім підприємством проводилися геодезичні обміри ділянки ОСОБА_4 і параметри ділянки можуть не співпадати з параметрами і конфігурацією ділянки, які зазначені в Державному акті на земельну ділянку старого зразка.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається із встановлених судом обставин справи, що ОСОБА_2 у 2003 році набула право власності на будинок № 281 у с. Присліп, Міжгірського району, Закарпатської області (а.с. 31, 33), а у 2008 році набула право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку № 281 у с. Присліп, Міжгірського району, відповідно до Державного акту серії ЯЕ № 437505 від 17.11.2008 р.

Згідно опису меж зазначених в Плані меж земельної ділянки, належної на праві власності ОСОБА_2 вбачається, що її земельна ділянка не межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_11, тобто вони не є суміжними землекористувачами як то зазначено в позовній заяві.

Будівельний план земельної ділянки, на якій розташований будинок № 281 у с. Присліп у ОСОБА_2 відсутній.

Генеральний план забудови с. Присліп відсутній.

Рішенням Присліпської сільської ради про встановлення (виділення) підїзної дороги до дворогосподарства № 281 у с. Присліп не приймалося.

Отже твердження ОСОБА_2, що відповідачем ОСОБА_11 порушується її право власності на земельну ділянку шляхом створення їй перешкод на підїзній дорозі до її дворогосподарства ґрунтується на припущеннях і належними та допустимими доказами не підтверджено.

Посилання ОСОБА_2 на акт від 04.07.2016 року та відповіді на її звернення з Присліпської сільської ради та з інших інстанцій суд до уваги не бере, оскільки такі протирічать установленим в суді обставинам, зокрема в акті зазначено, що через приватизовану земельну ділянку ОСОБА_4 пролягає дорога загального користування, яка веде до дворогосподарства ОСОБА_2, однак таке твердження нічим не підтверджено.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стверджували в суді що збоку ОСОБА_11 має місце самовільний захват частини земельної ділянки де нібито знаходиться дорога загального користування шириною біля 3-х метрів а на абрисі ділянки ОСОБА_11 вказано ширину самозахвату дороги 4 метри.

Якщо має місце самовільне зайняття земельної ділянки, на якій розташована дорога загального користування (землі територіальної громади), то дане питання повинно вирішуватися Присліпською сільською радою, яка є власником даної ділянки і до компетенції якої входить питання про повернення у власність цієї ділянки (дороги).

З огляду на вищенаведене та встановлене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є передчасним і належними доказами обґрунтовано не доведеним у суді, а тому до задоволення не підлягає, оскільки порушень її права власності на земельну ділянку ( володінні, користуванні чи розпорядженні) з боку ОСОБА_4 не доведено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Присліпська сільська рада про усунення порушень права власності на землю та зобовязання вчинити певні дії.

Судових витрат не має.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_12