Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/1279/16 Головуючий у 1 інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження № 22-ц/778/3726/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що починаючи з літку 2000 року по теперішній час мешкає зі сім'єю у домоволодінні у будинку АДРЕСА_1, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Зазначене домоволодіння числилося в комплексі з дитячим садком за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується листом-клопотанням Голови комісії по розпаюванню майна Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та знаходилося на балансі КСП ім. Орджонікідзе Запорізької області. Після розпаювання зазначеного КСП об'єкт було передано у комунальну власність сільської ради.

Він звертався до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з клопотанням про визнання за ним право власності на дане домоволодіння, оскільки він понад 15 років безперервно користується даним нерухомим майном, проте отримав відмову.

У період з 2000року по 2006 рік почав проводити у домоволодіння електроенергію та газозабезпечення, та Розумівська сільська Рада зареєструвала домоволодіння на адресом: будинку АДРЕСА_1, а також приблизно у 2006 році вулицю Леніна було перейменоване у вулицю Коноплі, та вже на цю адресу видано дозвіл на підключення газопроводу. Але згідно відповіді Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області інформації щодо перейменування вулиць не виявлено.

На підставі зазначеного просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке :

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено поняття належності та допустимості доказів.

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 15.10.2015 року, ОСОБА_3 зі своєю сім'єю проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2000 року по теперішній час (а.с.4).

Рішення Розумівської сільської ради №38 від 09.10.2003 року підтверджує перейменування провулку Кооперативного в с. Розумівка в вулицю ім. Коноплі В.Ф. (а.с.57).

Згідно довідки без дати та номеру, виданої головою комісії з розпаювання майна КСП ім. Орджонікідзе, та затвердженої головою Розумівської сільської ради будівля, у якій проживає ОСОБА_3, (без зазначення адреси) побудована у 1969 році одночасно з дитячим садком, окремо від нього на балансі у КСП не була поставлена. Будівля разом з дитячим садком була передана у комунальну власність Розумівської сільської ради 05.03.2002 року (а.с.5).

Судом встановлено, що відповідно до рішення Розумівської сільської ради №2 від 28.09.2001 року та акту приймання-передачі було прийнято на баланс сільської ради з балансу ТОВ «Розумівське» в комунальну власність ради як об'єкт соціальної інфраструктури дитячий садок 1968 р. побудови на 50 місць.(а.с.53-56).

Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - будівля дитячого садку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, належить територіальній громаді Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.31).

За змістом листа виконкому Розумівської сільської ради Запорізького району від 11.05.2016 року інформація про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 у сільській раді відсутня, за цією адресою ніхто не зареєстрований, будинок не знаходиться на балансі сільської ради, земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності громади (а.с.50).

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що позивачем не надано належних доказів щодо спірного будинку за адресою: АДРЕСА_1, його площі, тощо (технічного паспорту, акту про прийняття в експлуатацію, даних щодо вартості майна, тощо), присвоєння будь-якої поштової адреси цьому будинку.

Суд правильно зазначив у рішенні, що надані позивачем технічні умови з «Запоріжжяобленерго» (2000 р.) та ВАТ «Запоріжгаз» (2006 р.) лише свідчать про можливість за певних умов підключення будинку до відповідних мереж.

З огляду на викладене, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що докази прийняття в експлуатацію спірного будинку та його реєстрації в установленому законом порядку в матеріалах справи відсутні, а також відсутні докази щодо наявності правовстановлюючих документів на спірне майно, а тому суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на вказане майно за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України.

Колегія суддів згідно з вимогами ч.2 ст.303 ЦПК України відхилила клопотання позивача про долучення до справи та дослідження додаткових доказів, які виготовлені та отримані позивачем після ухвалення судом рішення 06 липня 2016 року та не були і не могли бути предметом дослідження суду першої інстанції.

Довід апеляційної скарги про порушення судом ч.3 ст.174 ЦПК України щодо наслідків визнання відповідачем позову колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на положень ч. 4 зазначеної статті, якої передбачено право суду продовжувати розгляд у випадку, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, або інтереси інших осіб.

Довід про неточності акту приймання-передачі об'єкту - дитячого садку в с.Розумівка не заслуговує на увагу та не спростовує висновків суду, оскільки зазначений акт (а.с.55-56), Рішення Розумівської сільської ради Запорізької області від 28 вересня 2001 року про прийняття на баланс Розумівської сільської ради об'єктів соцкультпобуту та доріг (в тому числі Дитячого садку до складу якого входить спірний будинок) (а.с.54), Розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.02.2002 року №1/14 про передачу об'єктів інфраструктури (в тому числі Дитячого садку) (а.с.53) ніким не оспорено та не визнавались недійсними.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не містять посилань на порушення судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: