Справа № 712/7880/15-ц
Провадження №2/712/1513/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Медіт-Сервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2009 року його було прийнято на посаду водія автобуса до ПП «Медіт-Сервіс», а 22.10.2014 року, наказом № 68 його було звільнено за власним бажанням. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2014 року з ПП «Медіт-Сервіс» на користь ОСОБА_1 була стягнута компенсація за невикористану відпустку в розмірі 5122 грн. 25 коп. Згідно виписки з банківського рахунку від 26.12.2014 р, відповідач перерахував позивачу 4069 грн. 12 коп. Податки в розмірі 1053 грн. 13 коп. із суми 5122,25 грн. утримано не правильно, оскільки необхідно було стягнути 817,51 грн. 03.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив зазначити яку суму єдиного соціального внеску була перерахована до Управління Пенсійного Фонду. Листом від 02.07.2015 року позивачу стало відомо, що сума 235,62 грн. була перерахована позивачу 22.06.2015 року. Затримка розрахунку в період з 26.12.2014 року по 22.06.2015 року сталась з вини відповідача. Оскільки ОСОБА_1 був звільнений 22.10.2014 року, то його середньомісячна заробітна плата за останні два місяці складає 2100 грн. (серпень 2014 р. - 700 грн., вересень 2014 р. - 1400 грн.). Таким чином просить стягнути з відповідача на його користь за затримку розрахунку 6050 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Діскій С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.06.2009 року відповідно до наказу №35 ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія автобуса до ПП «Медіт-Сервіс». 22.10.2014 року, наказом №68 ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2014 року з ПП «Медіт-Сервіс» на користь ОСОБА_1 стягнута компенсація за невикористану відпустку в розмірі 5122 грн. 25 коп.

Згідно поточного звіту за операціями по картковому рахунку, станом на 30.12.2014 р. ОСОБА_1 було перераховано 4069,12 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В матеріалах справи мається розрахунково-платіжна відомість №НЗП-000066 за жовтень 2014 року відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано за чергову відпустку 5054,72 грн. та 67,53 грн. індексації, разом 5122,25 грн., з яких було відраховано: 740,68 грн. податок на доходи фізичних осіб, 184,40 грн. до єдиного соціального внеску, 51,22 грн. профспілковий внесок, 76,83 грн. інші утримання, а разом 1053,13 грн.

Позивач не погоджуючись з сумою здійсненого відрахування звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про повернення йому 235,62 грн. невірно вирахуваних податків. Відповідно до платіжного доручення № 0048 від 22.06.2015 р. позивачу було перераховано відповідачем 235,62 грн.

Суд враховує, що дійсно згідно з Правовою Позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові № 6-144цс13 визначенно, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченою статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні .

Проте, як було встановлено в судовому засіданні судом було стягнуто суму коштів з приватного підприємства «Медіт-сервіс» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5122, 25 коп. Як зазначено в мотивувальній частині рішення суду від 22 грудня 2014 року вказана сума підлягає виплаті після утримання роботодавцем з даної суми податкових та інших платежів до бюджету у встановленому законом розмірі.

Протягом набрання законної сили вищевказаним рішенням відповідачем було сплачено ОСОБА_1 суму коштів з відрахуванням необхідних податків і зборів.

Позивач не погодився із розміром відрахованих податків та зборів і звернувся до суду, оспорюючи саме розмір податків.

Позивач посилається на ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд вважає, що посилання позивача, що кошти перераховані відповідачем в сумі 235,62 грн. це розрахунок при звільненні, є безпідставними. Оскільки рішенням суду від 22.12.2014 року було стягнуто компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 5122,25 грн. і з них вирахували податки в розмірі 1053,13 грн., тобто 235,62 грн., сплачені ПП «Медіт-Сервіс» в ході виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 10,11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 116, 117 КЗпП України суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: