Справа № 313/700/16-ц
Провадження № 2/313/191/2016
17.10.2016 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком № 73 по вул.Вишневій у смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка у позові зазначає, що вона на теперішній час є власником будинку № 73 по вул.Комсомольській в смт.Веселе. У будинку за її згодою тимчасово прописані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вони не мали місця реєстрації і їм необхідна була прописка для отримання пенсії та державної допомоги. Крім того, ОСОБА_5 на час прописки у будинку була дружиною її сина. Одруження сина ОСОБА_6 та відповідачки ОСОБА_7 виявилося невдалим. 27.10.2015 р. шлюб було розірвано на підставі рішення Веселівського районного суду Запорізької області. Після розірвання шлюбу відповідачка залишила прізвище ОСОБА_7.
Позивачка у позові зазначає, що відповідачі ніколи у її будинку не проживали. Будь-яких витрат по будинку та у спільному господарстві як за час їх прописки, так і до часу реєстрації не приймали. Проживають за іншими адресами. Добровільно знятися з реєстрації відмовляються. Своїми діями створюють перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні її майном.
Також позивачка стверджує, що ОСОБА_5 має великі борги, у звязку з чим на її адресу приходять повідомлення з вимогою погашення боргів.
ОСОБА_1 судові витрати у справі, повязані зі сплатою судового збору, просить залишити за позивачем.
ОСОБА_1 про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, у судове засідання не зявилася, але звернулася в суд із заявою розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, судові витрати у справі просить залишити за нею. У разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_8 про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з'явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила. Із заявою про відкладення судового розгляду справи не зверталася.
Згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності відповідача по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивачка ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 01.12.2004 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 13.12.2004 р. Веселівським районним бюро технічної інвентаризації є власником будинку № 73 по вул.Комсомольській в смт.Веселе Веселівського району Запорізької області (а.с.6,7).
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК УРСР та ч.1 ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст.156 ЖК УРСР члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
У наданих розясненнях до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
Суд встановив, що відповідачка ОСОБА_5 з сином позивачки ОСОБА_7 з 12.03.2011 р. по 27.10.2015 р. перебувала у шлюбі, який на підставі рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 27.10.2015 р. був розірваний (а.с.11).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 р. у справі № 6-57цс 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).
Частиною 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є не проживання особи протягом певного часу.
Судом встановлено, що відповідачка у будинку позивачки з часу приписки 29.10.2011 р. і по теперішній час жодного дня не проживала.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 р. у справі № 6-57цс-11, п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. звільнення колишнім членом сімї спірного житлового приміщення та його відсутність без поважних причин за місцем реєстрації є достатньою правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування житлом.
Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за новим місцем проживання особи на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та заяви ОСОБА_1, яка просить судові витрати у справі, залишити за позивачем.
На підставі викладеного, ст.ст.15, 405 ЦК України, керуючись розясненнями Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову у практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. та ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком № 73 по вул.Вишневій у смт.Веселе Веселівського району Запорізької області.
Судові витрати у справі залишити за позивачем.
Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк з дня його проголошення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9

17.10.2016