Справа № 461/1448/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4451/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю: позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з сплати аліментів, неустойки за прострочення сплати аліментів, аліментів у твердій грошовій сумі на повнолітнього сина, який продовжує навчання, додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно, на весь період навчання у Львівському національному медичному університеті ім.Данила Галицького, починаючи з 29.02.2016 року до 21.06.2018 року, тобто до досягнення ОСОБА_6 23 -річного віку за умови продовження навчання.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині визначення розміру аліментів оскаржила позивач ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необгрунтованим. Стверджує, що в порушення вимог ст.182 СК України, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, не враховано стан здоров»я та матеріальне становище дитини. Матеріальне становище особи визначається, виходячи з вартості приналежного їй майна, рівня її доходів, а також величини витрат, які здійснюються нею на утримання себе й членів своєї сім»ї. Матеріальне становище повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання (комп»ютера, спеціальних інструментів тощо), навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу. При визначенні розміру аліментів, судом не враховано матеріальне становище дитини та безпідставно не взято до уваги контракт №С148/13(додаткова угода від 14.08.2013 року) відповідно до якого вартість навчання складає 100500грн. за весь період навчання, не навівши мотивів таких своїх дій. Суд не звернув уваги, що відповідач не надав жодних доказів того, що він є нездоровим чи непрацездатним, та що має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Стверджує, що визначений судом розмір аліментів в розмірі 1/6 частин усіх видів доходу є необгрунтованим та надімрно заниженим, що суперчить завданням цивільного судочинства та без врахування інтересів дитини, її матеріального благополуччя, прагнення отримати освіту та без врахування того, що син не має власних доходів у зв»язку з навчанням на денній формі навчання. Стверджує, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. буде відповідати принципу розумності і справедливості. Просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити та стягнягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на період навчання ОСОБА_6 у Львівському національному університитеті ім.Д.Галицького до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання.

Заслухавши судд-доповідача, пояснення позивачки та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги позивачка не погоджується з рішенням суду лише в частині визначення розміру аліментів, а відтак суд в силу вимог ст.303 ЦПК України, переглядає законність рішення лише в межах визначення розміру аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що відповідач працює лікарем-стоматологом в ТОВ «Дента-ПСП», його заробітна плата складає 1400,00 грн. на місяць, має укладений іпотечний договір, зобов'язання за яким сплачує шляхом реструктуризації боргу, а відтак дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, однак вважає, що розмір стягнутих судом аліментів є заниженим, враховуючи рівень життя, який на сьогодні існує в державі, а тому рішення в цій частині необхідно змінити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналогічні роз'яснення викладені в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де крім зазначеного роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріалами справи та судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.15).

ОСОБА_6 є студентом 3 курсу денного відділення стоматологічного факультету Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького. Навчається за контрактом № С148/13 (додаткова угода від 14.08.2013 року), відповідно до якого вартість навчання складає 100500 грн. за весь період навчання.

Визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, судом не враховано що вказаний розмір аліментів є вкрай низьким та не забезпечить належного утримання дитині, яка продовжує навчання та потребує матеріального забезпечення у зв»язку з продовженням навчання.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач працює лікарем-стоматологом в ТОВ «Дента-ПСП», його заробітна плата складає 1400,00 грн. на місяць, має укладений іпотечний договір, зобов'язання за яким сплачує шляхом реструктуризації боргу.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При визначенні аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку, суд першої інстанції не врахував, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров»я, на його утриманні відсутні малолітні та непрацездатні особи, а відтак останній повинен піклуватися про достатній життєвий рівень свого сина.

Відтак, районний суд прийшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача, оскільки обов'язок утримувати дітей є обов'язком як матері, так і батька та врахував потребу повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням та можливості батька надавати таку допомогу, однак стягнув аліменти у розмірі, який не може забезпечити дитині, яка продовжує навчання належний рівень утримання.

Таким чином, враховуючи в сукупності встановлені обставини справи, колегія суддів приходить висновку про зміну рішення суду в частині визначення розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання з 1/6 частки до 1/4 частки всіх його доходів, що забезпечить належне матеріальне утримання сина, а також не буде обмежувати відповідача у його видатках.

З наведених підстав, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, рішення районного суду необхідно змінити, збільшивши розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача.

Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2016 року змінити, визначивши розмір стягнення аліментів з ОСОБА_5 ? частину всіх його доходів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді А. В. Ніткевич

О.Ф.Павлишин