Справа № 635/5315/16-ц
Провадження № 2/635/2530/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 36,10кв.м., житловою площею 20,60кв.м., з сараєм літ. «Б», погребом літ. «В», огорожею № 2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач не може отримати правовстановлюючі документи на житловий будинок в нотаріальній конторі, оскільки за її матір'ю на час відкриття спадщини право власності не зареєстровано, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за її відсутністю (а.с.37).

Представник відповідача - Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю та проти позовних вимог позивача Безлюдівська селищна рада Харківського району Харківської області не заперечує (а.с.20).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Безлюдівської селищної ради 24.03.1956р. за ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за № 127 від 10.06.2016р. (а.с.5).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК України 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

У відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу до управління та володіння спадковим майном, яка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) - шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини проживала в житловому будинку у АДРЕСА_1, робила у будинку поточні ремонти та обробляли земельну ділянку.

Відповідно до ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією Свідоцтвом про смерть, виданого Безлюдіською селищною радою, актовий запис № 41 (а.с.10, 34-35).

За життя нею складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Безлюдівської селищної ради Харківського району, що все належне їй на час смерті майно вона заповідала своєму племінникові - ОСОБА_7, що підтверджується копією вищевказаного заповіту (а.с.11).

Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7 вступив до управління та володіння спадковим майном фактично, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки проживав в даному будинку, сплачував комунальні послуги.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього, виданого Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області 05.06.2000р., актовий запис № 56 (а.с.9).

Єдиним спадкоємцем за законом була його дружина (мати позивача) - ОСОБА_3, яка також фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої, виданого 11.06.2010р. Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с.8).

Єдиним спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1 та прізвище після укладання першого шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_1 (а.с.41, 42-43, 44, 45), як дочка спадкодавця (а.с.41), яка відповідно приписів ст. 1268 ЦК України проживала спільно зі спадкодавцем та вважається такою, що прийняла спадщину, але до відповідної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини не зверталася, що підтверджується відповіддю Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29.07.2016р. за № 2366/01-16 (а.с.29).

Вищевикладені обставини підтверджуються Актом депутата Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Заборенко М.І. від 15.08.2016р. (а.с.46-47).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, ч. 2 даної статті визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набутгя права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла.

Згідно ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Родинні відносини між спадкодавцями та спадкоємцями підтверджуються відповідними Свідоцтвом про народження та Свідоцтвом про одруження (підтверджується зміна прізвища) (а.с.6, 7), а також повідомленням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.34-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 36,10кв.м., житловою площею 20,60кв.м., з сараєм літ. «Б», погребом літ. «В», огорожею № 2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який зареєстрований на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Безлюдівської селищної ради 24.03.1956р. за ОСОБА_4, оскільки нею були доведені всі обставини на які вона посилалась в своїй позовній заяві.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 256 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 1216, 1261, 1268, 1270 ЦК України в редакції 2003 року, -

В И Р І Ш И В :

Позовні ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 36,10кв.м., житловою площею 20,60кв.м., з сараєм літ. «Б», погребом літ. «В», огорожею № 2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який зареєстрований на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Безлюдівської селищної ради 24.03.1956р. за ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Н.М. Токарєва