Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Лобановської С.М.,

з участю секретаря Шевченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Близнюківського району Харківської області,третя особа управління праці та соціального захисту населення Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення вихідної допомоги,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Близнюківського району Харківської області, в якій просить стягнути на її користь з відповідача вихідну допомогу при звільненні в розмірі її шестимісячної заробітної плати та витрати на правову допомогу у розмірі 400 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що 30 грудня 2010 року, рішенням ОСОБА_2 сільської ради ІІ сесії VI скликання від 29 грудня 2010 року вона була обрана на посаду секретаря Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. 17 листопада 2015 року рішенням ОСОБА_2 сільської ради ІІ сесії VIІ скликання від 17 листопада 2015 року вона була звільнена з посади у звязку з закінченням строку повноважень, згідно п.1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п. 5 ст. 41 КЗпП України. При звільненні їй не була виплачена вихідна допомога, а звернення до голови сільської ради та прокуратури з цього питання не дали результату.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до статті 44 КЗпП при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 41 КЗпП працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Проте, така допомога їй до цього часу не виплачена в звязку з чим вона змушена звернутися до суду з цим позовом.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить позов задовольнити та стягнути на її користь з відповідача вихідну допомогу при звільненні та витрати на правову допомогу у розмірі 400 гривень.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, вказавши суму вихідної допомоги, що складає 24908 гривень 88 коп., виходячи із середнього заробітку згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради №02-25/32 від 11 квітня 2016 року, витребуваної судом за її клопотанням. В іншій частині позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільський голова в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що при прийнятті рішення про відмову у виплаті вихідної допомоги колишньому секретарю Онацькій Л.В. Криштопівська сільська рада щодо застосування ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» керувалась розясненнями Міністерства соціальної політики України,викладеними в листі № 746/13/74-14 від 16 травня 2014 року «Щодо соціальних гарантій депутатів місцевих рад», в якому вказано, що якщо до обрання на виборну посаду особа не була працевлаштована, то гарантії ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-ІV на неї не поширюються. Згідно трудової книжки АВ № 712095 ОСОБА_1 до обрання на виборну посаду не працювала, тому й отримувати вихідну допомогу згідно даного закону не має права.

Представник третьої особи Управління праці та соціального захисту населення Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює

в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові

повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та

консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за

рахунок місцевого бюджету.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим законом.

Судом встановлено що, згідно копії трудової книжки АВ № 712095, ОСОБА_1, згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради ІІ сесії VI скликання від 29 грудня 2010 року, була обрана на посаду секретаря Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області починаючи з 30 грудня 2010 року.(а.с.6)

17 листопада 2015 року, згідно рішення ІІ сесії VІІ скликання від 17 листопада 2015року, ОСОБА_1 звільнена з посади секретаря сільської ради,в звязку із закінченням строку її повноважень, відповідно до п. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.( а.с. 6)

При припиненні трудового договору за деякими підставами можлива виплата вихідної допомоги.

Зокрема, з 01 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 05.2014 року № 1255-VII. Цим Законом внесено зміни до КЗпП, стаття 41 якого доповнена новою додатковою підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, - припинення повноважень посадових осіб, забезпечивши можливість розірвання трудового договору без наведення у розпорядчих документах власника або уповноваженого ним органу та трудовій книжці працівника причин, що безпосередньо зумовили припинення повноважень посадової особи. Розмір вихідної допомоги у такому випадку становитиме не менше ніж шестимісячний середній заробіток ( відповідні зміни внесені до статті 44 КЗпП ).

Згідно ст. 44 КЗпП України, у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно наданої суду довідки, середній заробіток ОСОБА_1 на посаді секретаря сільської ради складає 4151,48 грн. (а.с.66).

Розмір вихідної допомоги згідно ст..44 КЗпП України складає 4151,48 грн. х 6 місяців= 24 908,88 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, вимоги позивача в частині стягнення вихідної допомоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень представника відповідача, стосовно розяснення Міністерства соціальної політики України, викладеним в листі № 746/13/74-14 від 16 травня 2014 року «Щодо соціальних гарантій депутатів місцевих рад» де зазначено, що якщо до обрання на виборну посаду особа не була працевлаштована, то гарантії ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-ІV на неї не поширюються, суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються предмету спору.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 сільської ради витрат на правову допомогу в розмірі 400 грн., то слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження позову в цій частині позивачем надана квитанція №8 від 15.02.2016 про прийняття Лозівською юридичною консультацією від ОСОБА_1 за складання позову та консультацію 400 гривень.

Відповідно до ч. 1ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3ст. 79 ЦПК Українидо витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно дост. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,46,56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84,88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано достатніх та допустимих доказів щодо підтвердження витрат на правову допомогу в розумінні Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 15, 57, 60, 79,84, 88, 213-215,218, 294, ЦПК України, 41, 44 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 сільської ради Близнюківського району Харківської області, р/р 0070 ГУ ДКУ в Харківській області, МФО 851011, , адреса: вул. Леніна 28, с. Криштопівка Близнюківського району Харківської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі її шестимісячної заробітної плати, що становить 24908 (двадцять чотири тисячі девятсот вісім) гривень 88 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 сільської ради Близнюківського району Харківської області на користь держави судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10 травня 2016 року.

Суддя С.М.Лобановська