У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Заборольської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2; про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, зобов'язання розглянути питання про надання безоплатно у власність земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року в суд з позовом до Заборольської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2; про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, зобов'язання розглянути питання про надання безоплатно у власність земельну ділянку.

Вимоги позивачем обґрунтовувалися тим, що рішенням Заборольської сільської ради Рівненського району від 24 вересня 2015 року №339 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, а рішенням цієї ж місцевої ради від 7 грудня 2015 року №25 їй відмовлено в задоволенні заяви про скасування попереднього рішення - від 24 вересня 2015 року №339.

Ухвалою Рівненського районного суду від 19 квітня 2016 року провадження у справі закрито.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у порушенні норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом суті позовних вимог, оскільки спір виник та існує з приводу права на землю. Твердження суду про публічно-правовий характер спірних відносин суперечать ст. 15 ЦПК України, роз'ясненням п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №№ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ".

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що права власності на земельну ділянку у позивача не виникло, а вона оспорює лише рішення органу місцевого самоврядування про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та про відмову в задоволенні заяви про скасування попереднього оспорюваного рішення, тобто стосується публічно-правових відносин між сторонами.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, і ці обставини сторонами не заперечуються, спірні правовідносини виникли з приводу прийняття 24 вересня 2015 року Заборольською сільською радою Рівненського району рішення "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок", яким відповідну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 26).

7 грудня 2015 року їй же відмовлено в задоволенні заяви про скасування попереднього рішення органу місцевого самоврядування, про що Заборольською сільською радою Рівненського району прийнято рішення №25 "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1." (а.с. 28).

В зв'язку з цим позивач вимагає також зобов'язати орган місцевого самоврядування розглянути питання про надання безоплатно у власність земельну ділянку, що вважає наслідком первісних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1.)захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3.) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 своєї постанови від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", вбачається, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи. органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у т.ч. на земельні частик (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у т.ч. шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559-УІ "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

З огляду на наведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ висновки оскаржуваної ухвали є неправильними.

Підставою для направлення справи для продовження розгляду справи є відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду від 19 квітня 2016 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Головуючий: Судді: