Справа №265/1071/16-ц
Провадження №2/265/754/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень від 29.03.2016 року, зазначила, що вона з 29 серпня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у неї з відповідачем народилися діти: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтві про народження дітей, відповідач ОСОБА_2 записаний їх батьком. Інших дітей відповідач не має, аліменти не платить. З січня 2015 року вона не проживає з відповідачем ОСОБА_2 однією сім'єю та не веде спільне господарство. Діти проживають разом зі нею і знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Посилаючись, зокрема на ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову в суд і до досягнення повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову в суд і до досягнення повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зокрема зазначив, що позовна заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. ОСОБА_2 щиро прагне приймати участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей та має намір не тільки сплачувати аліментні платежі, але і приймати участь у додаткових витратах, які є необхідними для організації належного їм життя. В той же час, відповідач займаючись підприємницькою діяльністю несе витрати на сплату податків та загальнообов'язкових платежів і організацію бізнесу, оскільки це є єдиним джерелом його існування та як наслідок єдиним джерелом для сплати позивачці аліментів. Також відповідач відзначав, що він певний період часу і до тепер, постійно здійснює матеріальну підтримку своїх дітей у добровільному порядку шляхом перерахування значних матеріальних коштів на банківську картку позивача. Із врахуванням викладеного, просив позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково, а саме стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі 1/3 частин всіх його видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просив судовий розгляд провести без його участі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Неявка в судове засідання сторін, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 29 серпня 2009 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області. Актовий запис №301.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 22 квітня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №336; в графі «Батьки» зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1.

Крім того, згідно свідоцтва про народження, виданого 01 вересня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №829; в графі «Батьки» зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1.

Як вбачається з довідки, виданої комітетом самоорганізації населення «Азовець» від 23.02.2016 року №50, обидві дитини проживають разом матір'ю - ОСОБА_1

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 1 ст.181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо виконання останнім обов'язку з утримування своїх дітей, суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина ч.1 ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів того, що матеріальне становище дітей та/або стан здоров'я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 дозволяють останньому сплачувати аліменти лише у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) на обох дітей, або у відповідача ОСОБА_2 наявні інші діти, непрацездатна дружина, батьки, дочка, син або існують інші обставини, що мають істотне значення та можуть вплинути на визначення розмірі аліментів, суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Таким чином, суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі про який просить позивач буде справедливим та відповідати інтересам обох дітей, отже позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави витрати з оплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180 - 183 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 61, 79, 81, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

5. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Щербіна