№ провадження 2/646/255/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Журавель В.А.

при секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що 01 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу з Правилами № НОМЕР_1, згідно якому останньому було надано в кредит грошові кошти в розмірі 56420 доларів США строком до 31 серпня 2029 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних. 21 червня 2010 року між банком та боржником було укладено додаткову угоду № 1, згідно якої було змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця. 01 березня 2013 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду № 2, згідно якої було змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж в розмірі 532 долари США зі строком сплати 25 числа кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань боржника за кредитним договором, між позивачем та банком було укладено договір поруки № 226732 від 01.09.2008 року. 01 березня 2013 року між позивачем та банком було укладено додаткову угоду до договору № 1, відповідно до якої позивач як поручитель, повинен відповідати у повному обсязі за виконання боржником усіх зобовязань, що виникли з договору кредиту. У вересні 2015 року позивачу стало відомо, що ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені в загальному розмірі 48770,14 доларів США. Однак позивач вважає, що його зобовязання за договором поруки припинені, оскільки з позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» вбачається, що боржник ОСОБА_2 не здійснює платежів для погашення кредиту з липня 2014 року, вимогу про погашення заборгованості банк направив боржнику та поручителю 26 лютого 2015 року, тобто більше ніж через 6 місяців з моменту порушення боржником зобовязання за договором кредиту. Крім того, при укладенні додаткової угоди № 1 про зміну строків сплати процентів було змінене основне зобовязання, однак поручитель на такі зміни згоди не давав. Також з позову вбачається, що банк нарахував для стягнення пеню за прострочення сплати кредиту та процентів, однак договір кредиту не містить мов про нарахування штрафу та пені у разі неналежного виконання умов договору кредиту, що потягло за собою збільшення відповідальності поручителя.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримав заявлені позовні вимоги, надав судові аналогічні пояснення. Додатково представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не надавалися для ознайомлення Правила споживчого кредитування АКІБ «УкрСиббанк», оскільки на них відсутній його підпис, тобто поручителя не повідомили про встановлення пені за порушення позичальником зобовязань за кредитним договором.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також представником відповідача до суду було подано заперечення на позов, в яких зазначено, що неповідомлення поручителя щодо зміни строку сплати процентів кожного місяця не є порушенням умов договору поруки або закону та відповідно не збільшує обсяг відповідальності поручителя, оскільки проценти за користування кредитом нараховуються за календарний місяць, а збільшення строку для сплати процентів, навпаки, поліпшує умови щодо здійснення плати за користування кредитним коштами для позичальника та для поручителя. Також представник відповідача зазначила, що банком не було пропущено шестимісячний строк предявлення вимоги про повернення отриманих у кредит коштів, оскільки такий строк настає з моменту виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково і таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивача було ознайомлено з Правилами споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» та при підписанні договору поруки він зазначив, що повністю погоджується з усіма істотними умовами договору і йому добре відомі усі умови основного договору, тому посилання позивача про необізнаність щодо існування та застосування штрафних санкцій за порушення виконання зобовязань за кредитним договором не відповідає фактичним обставинам справи та є необгрунтованим. У звязку із чим представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні 01 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, відповідно до умов якого позичальнику було надано в кредит грошові кошти в розмірі 56 420 доларів США для придбання житла строком до 31 серпня 2029 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних, строк сплати процентів з 01 по 20 число кожного місяця /а. с. 10/.

21 червня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору споживчого кредиту, згідно якої було змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти / а. с. 11/.

01 березня 2013 року між танком та позичальником було укладено додаткову угоду № 2, згідно якої було змінено порядок сплати коштів за кредит шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 532 долари США щомісячно, зі строком сплати 25 числа кожного місяця / а. с. 12/.

01 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 226732, відповідно до якого позивач, як поручитель, зобовязався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту від 01 вересня 2008 року, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть вникнути в майбутньому / а. с. 7/.

Пунктом 2.1. договору визначено, що у випадку зміни умов Основного договору поручитель, підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При розгляді спору судом встановлено, що додатковою угодою № 1 від 21 червня 2010 року до договору споживчого кредиту було змінено строк сплати процентів з 01 до 25 числа кожного місяця, на що позивач своєї згоди не надавав.

Однак суд вважає, що умови, викладені в додатковій угоді, не збільшують обсяг відповідальності поручителя, оскільки проценти за користування кредитом нараховуються за календарний місяць, а збільшення строку для сплати процентів, навпаки, поліпшує умови щодо здійснення плати за користування кредитним коштами, як для позичальника, так і для поручителя. Крім того, при укладенні договору поруки сторони погодили, що внесення змін до Основного договору не потребує укладання між ними додаткових угод.

Пунктом 1.2 договору поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови Основного договору, зокрема сума основного договору, процентна ставка, термін виконання основного зобовязання, інші умови договору.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони домовилися, що при порушенні боржником термінів виконання будь-якого із своїх зобовязань за Основним договором, зокрема щодо повернення основної суми боргу та сплати процентів, комісій або суми штрафних санкцій (неустойки) та виконання інших грошових зобов»язань боржника, нарахованих кредитором за основним договором, поручитель доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів.

Згідно п. 5.1 договору поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови основного договору та цього договору, свої права та обовязки за договором та погоджується з ними.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що перед підписанням договору поруки позивач був ознайомлений усіма умовами Основного договору, в тому числі з наслідками порушення позичальником його умов, при цьому мав право вибору та був вільним в його укладенні, у разі незгоди з умовами договору міг його не укладати, але натомість позивач підписав договір і підтвердив, що повністю розуміє всі умови Основного договору та договору поруки, в тумо числі свої права та обовязки та погодився з ними.

Тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з Правилами споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» і йому не було відомо про порядок застосування штрафних санкцій.

Також суд не приймає до уваги послання представника позивача ОСОБА_6 на необхідність застосування в даному випадку правової позиції Верховного Суду України, викладеної в рішенні № 6-16цс15, оскільки в даній справі між позичальником та банком було кредитно-заставний договір шляхом підписання заяви позичальника. Крім того, судом було встановлено, що заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) містили розбіжності щодо позовної давності, тому ці Умови мали містити підпис позичальника щодо ознайомлення з ними.

З пункту 3.1 договору про надання споживчого кредиту вбачається, що позичальник ОСОБА_2 ознайомлений та погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невідємною частиною Договору.

Тому суд приходить до висновку, що договір поруки від 01 вересня 2008 року, укладений між сторонами, не може бути визнаний припиненим з причини відсутності підпису поручителя у Правилах споживчого кредитування та збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У звязку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору 26 лютого 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» на його адресу було направлено вимогу наявність у нього простроченої заборгованості по кредиту на суму 667,83 долари США та по процентах на суму 3585,74 долари США, яку необхідно погасити протягом 31 календарного дня з дати її отримання і попереджено, що у випадку непогашення заборгованості на 32 день з дати отримання вимоги банк визнає термін погашення кредиту таким, що настав та вимагає дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів, що разом складає 46 931,35 доларів США.

26 лютого 2015 року аналогічна вимога банку направлена на адресу поручителя ОСОБА_1, яка була ним отримана 16 березня 2015 року.

12 червня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 в солідарному порядку всієї суми заборгованості по кредитному договору в розмірі 48770,44 долари США та пені в розмірі 22 720,65 грн.

За правилом ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником ОСОБА_2 графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та кредитним договором право на дострокове повернення всієї суми кредиту, надіславши 26 лютого 2015 року позичальнику та поручителю відповідну вимогу.

Тому у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Така правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Тому суд приходить до висновку, що визнання поруки припиненою з підстав закінчення шестимісячного строку предявлення вимоги до поручителя щодо виконання основного зобовязання відсутнє, оскільки банком такий строк пропущено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачі - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що у суда відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, підстави для стягнення з відповідача на його користь судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. також відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 254, 553, 554, 559, 627, 1048, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання поруки за договором поруки № 226732 від 01.09.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» такою, що припинена відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А.Журавель