РІШЕННЯ

іменем України

"17" жовтня 2016 р. 145/1610/16-ц

2/145/836/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що з серпня 2006 року і по даний час вона постійно проживає в житловому будинку по вул. Садовій, 13 А (стара нумерація Садова 13) в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області.

Згідно записів в погосподарській книзі Тростянецької сільської ради даний житловий будинок з господарськими спорудами рахувався за її батьком ОСОБА_4, який збудував його протягом 1950-1988 років.

У вказаний житловий будинок вона вселилася за згодою батька, так як він хворів і потребував догляду.

31 жовтня 2006 року її батько ОСОБА_4 помер. За життя він належним йому майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після нього були його дружина її мати ОСОБА_5, її рідний брат - ОСОБА_6 та вона - ОСОБА_2.

Її мати прийняла спадщину після смерті батька, а вони з братом відмовились від належних їм часток у спадщині на її користь.

19.11.2009 року ОСОБА_5 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, однак житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Садова, 13 А в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області на себе не переоформила.

При цьому користування позивача цим житловим будинком не припинялося, вона продовжувала у ньому проживати.

25 лютого 2010 року її мати ОСОБА_5 померла. За життя вона належним їй майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після неї були її рідний брат - ОСОБА_6 та вона - ОСОБА_2.

Вона з братом прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори в установлений законодавством строк.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.02.2016 р. за нею визнано право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку відповідною часткою господарських споруд в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5.

Інша 1/2 частка залишилась не переоформленою.

Її брат ОСОБА_6, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_5, жодних дій щодо її оформлення не вчинив і за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом чи з позовною заявою про визнання права власності на це майно в порядку спадкування за законом ні до нотаріальної контори, ні до суду не звертався. 14 квітня 2015 року ОСОБА_6 помер, заповіту не залишив.

Спадкоємицею першої черги спадкування за законом після нього є його дружина ОСОБА_7, яка оформляти вказаний житловий будинок не бажає та на нього не претендує.

Вона з серпня 2006 року постійно проживає у цьому житловому будинку, користується присадибною земельною ділянкою, провела капітальний ремонт будинку, провела технічну інвентаризацію будинковолодіння та виготовила на нього технічний паспорт, на підставі рішення суду є співвласником цього нерухомого майна.

З часу смерті її батька її володіння ним не припинялося, цей факт був очевидним для третіх осіб, в тому числі і для відповідачки та ні від кого не приховувався, володіння є безперервним, починаючи з серпня 2006 року. Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4 її мати ОСОБА_5, а в подальшому і її брат ОСОБА_6 після смерті матері, за життя жодних дій щодо оформлення цього майна не вчинили та права власності на нього як на об'єкт нерухомого майна не набули.

В серпні 2016 року десятирічний строк давності володіння нею цим майном минув. За таких обставин вважає, що набула право власності на зазначену частку житлового будинку та господарських споруд за набувальною давністю.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частку житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», 1950 року забудови, з прибудовою «а» 1970 року забудови та ганком з козирком і козирком, загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 79,5 кв.м, житловою площею 39.3 кв.м, допоміжною площею 23,6 кв.м, площею літніх приміщень 16,6 кв.м (який складається з передпокою 1 площею 9,0 кв.м, кухні 2 площею 11,7 кв.м., санвузолу 3 площею 2,9 кв.м., житлової кімнати 4, площею 15,5 кв.м, житлової кімнати 5 площею 9,3 кв.м, житлової кімнати 6 площею 14,5 кв.м., веранди І площею 16,6 кв.м.), а також літньої кухні «Б», веранди «б», погребу з шийкою «П/Б», гаража «В», сараю «в», сараю «Г», убиральні «Д», колодязя № 1, огорожі № 2, воріт № 3, хвіртки № 4, воріт № 5, огорожі № 6, воріт №7, воріт № 8, жомової ями № 9, вигрібної ями № 10, які розташовані по вул. Садова, 13 А в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області, за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з серпня 2006 року по даний час постійно проживає в житловому будинку по вул. Садовій, 13 А (стара нумерація Садова 13) в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області.

Згідно записів в погосподарській книзі Тростянецької сільської ради даний житловий будинок з господарськими спорудами рахувався за її батьком ОСОБА_4, який збудував його протягом 1950-1988 років.

У вказаний житловий будинок вона вселилася за згодою батька, так як він хворів і потребував догляду.

31 жовтня 2006 року помер ОСОБА_4.

Його син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_2 відмовились від належних їм часток у спадщині на користь своєї матері, дружини спадкодавця, ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після його смерті, однак житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Садова, 13 А в с.Тростянець Тиврівського району на себе не переоформила.

25 лютого 2010 року ОСОБА_5 померла.

За життя вона належним їй майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після неї були позивачка ОСОБА_2 та її рідний брат - ОСОБА_6.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.02.2016 р. за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку відповідною часткою господарських споруд в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5.

Інша 1/2 частка залишилась не переоформленою, оскільки її брат ОСОБА_6 жодних дій щодо її оформлення не вчинив. 14 квітня 2015 року він помер, заповіту не залишив.

Спадкоємицею першої черги спадкування за законом після нього є його дружина ОСОБА_7, яка не бажає та не претендує на вказаний житловий будинок.

Позивачка ОСОБА_2 з серпня 2006 року постійно проживає у цьому житловому будинку, користується присадибною земельною ділянкою, провела капітальний ремонт будинку, технічну інвентаризацію будинковолодіння та виготовила на нього технічний паспорт, на підставі рішення суду є співвласником цього нерухомого майна.

Її володіння цим майном не припинялося, ні від кого не приховувалося, починаючи з серпня 2006 року є безперервним.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_2 добросовісно заволоділа 1/2 часткою житлового будинку відповідною часткою господарських споруд, які розташовані по вул. Садова, 13 А в с. Тростянець Тиврівського району, продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном більше 10 років, а тому набула право власності на це майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.344, 1268, 1297 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», 1950 року забудови, з прибудовою «а» 1970 року забудови та ганком з козирком і козирком, загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 79,5 кв.м, загальною площею 62,9 кв.м, житловою площею 39.3 кв.м, допоміжною площею 23,6 кв.м, площею літніх приміщень 16,6 кв.м (який складається з передпокою 1 площею 9,0 кв.м, кухні 2 площею 11,7 кв.м., санвузолу 3 площею 2,9 кв.м., житлової кімнати 4, площею 15,5 кв.м, житлової кімнати 5 площею 9,3 кв.м, житлової кімнати 6 площею 14,5 кв.м., веранди І площею 16,6 кв.м.), а також літньої кухні «Б», веранди «б», погребу з шийкою «П/Б», гаража «В», сараю «в», сараю «Г», убиральні «Д», колодязя № 1, огорожі № 2, воріт № 3, хвіртки № 4, воріт № 5, огорожі № 6, воріт №7, воріт № 8, жомової ями № 9, вигрібної ями № 10, які розташовані по вул.Садова, 13 А в с.Тростянець Тиврівського району Вінницької області, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.