Справа № 463/5581/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/4798/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Левика Я.А. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника позивача ОСОБА_4;

відповідача ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.09.2013 року, було задоволено його позов до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та стягнуто з останнього на його користь 20 356 грн.

Однак, відповідач ухиляється від виконання рішення суду та сплати боргу, а тому позивач відповідно до положень ст. 625 ЦК України просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на його користь (в кінцевій редакції позовних вимог) інфляційні втрати станом на 01.01.2016 року в сумі 16 264 грн. 44 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 287 грн. 12 коп., що разом становить 18 551 грн. 56 коп. (а.с. 1-2, 61, 72).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати та три відсотки річних станом 01 січня 2016 року в сумі 18 551 грн. 56 коп.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 106-108).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2012 року (яким було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та стягнуто з останнього на користь позивача 20 356 грн.) звільняє позивача від доказування факту існування боргових зобов'язань ОСОБА_5 перед ним, існування яких (боргових зобов'язань) апелянт заперечує.

Вважає, що дія ст. 625 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, оскільки на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 115-123).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, а частиною 2 - що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2012 року, яким було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та стягнуто з останнього на користь позивача 20 356 грн., набрало законної сили: даний факт відповідачем ОСОБА_5 не оспорюється.

Відтак, згадане рішення суду є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян (в т.ч. - і для ОСОБА_5) і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, з моменту набрання рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2012 року законної сили (05.09.2013 року) у відповідача ОСОБА_5 перед позивачем ОСОБА_4 виникло грошове зобов'язання на суму 20 356 грн.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вище наведена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 113цс14, а також у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року, і (у відповідності до частини 1 ст. 360-7 ЦПК України) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Грошове зобов'язання на суму 20 356 грн. відповідач у повному обсязі на час звернення позивача до суду так і не виконав, а відтак у нього (у відповідності до частини 2 ст. 625 ЦК України) виник обов'язок на вимогу кредитора (ОСОБА_4) сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, як складових грошового зобов'язання.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: