Справа № 344/9494/16-ц
Провадження № 2/344/4230/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Поповича В.С.

з участю: секретарів с/з ОСОБА_1, ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, трьох відсотків річних та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом в якому просить стягнути заборгованість з відповідача в сумі 3082,02 дол. США за договором банківського вкладу №300131/118395/370-14 від 13 жовтня 2014 р., 3 % річних та моральну шкоду в сумі 111001 грн. 02 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Позивач додатково пояснив, що на кількох депозитних рахунках у відповідача розмістив 9373 дол. США та 61722 грн. Після відкриття ліквідаційної процедури Національним банком України через систему гарантування вкладів фізичних осіб, від банка-агента АТ «ОщадБанк України», отримав суму гарантованого відшкодування в сумі 200000 грн., а залишок суми, що просить стягнути за даним позовом не отримав, з іншими кредиторськими вимогами не заявлявся.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, подав письмове заперечення в якому виклав підстави невизнання позовних вимог.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд враховує наступне.

Згідно з договором банківського вкладу № 300131/118395/370-14 від 13 жовтня 2014 р., позивач вніс на депозитний вклад в загальному розмірі 6588 дол. 63 цент. США строком з 13 жовтня 2014 р. по 18 жовтня 2015 р. з процентною ставкою по вкладу 13,35 % річних (а.с. 5). У звязку із закінченням строку дії вказаного договору позивач 16 вересня 2015 р. звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу (а.с. 13).

В той же час, постановою Правління Національного Банку України від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит»»

Як пояснив позивач, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб йому виплачено 200000 грн., а по вказаному договору, 09 листопада 2015 р. виплачено 117027 грн. 37 коп., що підтверджується копією квитанції № 43 (а.с. 12).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, а відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Таким чином, в наступний день після звернення позивача з вимогою повернення депозитного вкладу, згідно з Постановою Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612, відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було визнано неплатоспроможним, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 р. прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За вказаних правовідносин, що виникли між сторонами, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України в таких правовідносинах, а тому, вирішуючи цей спір слід керуватись в перші чергу вимогами останнього.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього ж Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього ж Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявляти Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників в межах гарантованої суми не заявляються.

Як пояснив сам позивач, гарантовану суму відшкодування ним отримано, а з іншими вимогами до банку (тимчасової адміністрації банку) не звертався.

Під час дії тимчасової адміністрації, вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються і стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є неможливим.

Саме такий висновок висловив Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, вказаної правової позиції Верховного Суду України, п. п. 6, 16 ст. 2, п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36, ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», керуючись ст.ст. 10, 11, 6 0, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 жовтня 2016 року .

Суддя В.С. Попович