Справа № 583/2556/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Охтирка.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі судового засідання Зубатовій І.В.,

за участю осіб, які приймають участь у справі:

позивача ОСОБА_1,

його представника, адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на прибудову, треті особи Охтирська міська рада Сумської обл., Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській обл. -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.08.2016 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить 23/50 частини домоволодіння, яке розташоване в м. Охтирці, по вул. Петропавлівській, 125, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 04.12.2012 року. Відповідачці належить 27/50 частин домоволодіння. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №455079, сторони є співвласниками земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована по вул. Петропавлівська, 125, у м. Охтирці, Сумської області, розмір належної йому частки становить 23/50, частка відповідачки становить 27/50. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2014 року, яке набрало законної сили 12.01.2015 року, було встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м по вул. Петропавлівська, 125, у м. Охтирці, згідно з варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Суми експерт» від 27.10.2014 року. Будинок має два окремі виходи (входи), кожна частина будинку має свою систему опалення, енергопостачання та газопостачання і кожен зі сторін несе витрати по утриманню своєї частини будинку та самостійно сплачує за світло, газ та воду. Крім того, кожен окремо постійно поліпшує свої умови проживання. Для покращення умов проживання в домоволодінні, вирішив здійснити прибудову площею 5,6 м2 для розміщення санвузла. Звернувся до співвласника житлового будинку, відповідачки по справі, із проханням надати йому письмову згоду для здійснення прибудови та облаштування санітарного вузла з прокладанням відповідних комунікацій. Нажаль, інших варіантів для можливого облаштування санвузла більше не має, крім обраного ним, але відповідач категорично відмовляється надавати згоду для здійснення прибудови та облаштування санвузла у прибудові, хоча прибудова ніяким чином не перешкоджатиме відповідачу використовувати його частину домоволодіння та господарські будівлі. Так як був позбавлений можливості узаконити дану прибудову, в 2014 році звернувся до Охтирського міськрайонного суду із проханням визнати за ним право власності на прибудову. Нажаль, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2014 року в задоволені даної позовної вимоги було відмовлено.

Суд вказав, що так як в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення будівництвом прибудови прав відповідачки внаслідок недодержання позивачем санітарних та будівельних норм і правил, так як відповідачка вважала, що каналізаційний колодязь споруджений безпосередньо біля стіни прибудови та на відстані 1,5 м. від веранди і 4 м. від приміщення відповідачки. На даний час він облаштував новий каналізаційний колодязь на відстані 8 м. від житлового будинку. Відповідно до таблиці 3 до п.2.13 ДБН 79-92, відстань від житлових будинків до септиків повинна складати не менше 5 метрів, а до фільтраційного колодязя продуктивністю до 1 м3 на добу не менше 8 метрів. Він являється батьком малолітньої доньки та не має можливості вселитися із сімєю та проживати в належній йому частині домоволодіння за адресою вул. Петропавлівська, 125, так як «убиральня» знаходиться за господарськими будівлями, є в жахливому стані та не відповідає нинішнім санітарним вимогам. Також розуміє, що його малолітній доньці та дружині необхідна тепла вбиральня взимку, у звязку з чим вимушений зробити прибудову для облаштування належних умов для проживання сімї. Ним було зупинено будівництво прибудови та за заявою було здійснено обстеження прибудови на відповідність вимогам санітарних норм. Начальником Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області надана відповідь від 19.03.2015 року за № 121, в якій вказано, що самочинно збудована прибудова відноситься до І категорії складності будівництва з незначними наслідками відповідальності. Відповідно до п. 3, ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-УІ 17.02.2011 р. проекти будівництва обєктів І - II категорії складності не підлягають обовязковій експертизі. Згідно ч. 3, ст. 34 наведеного закону одержувати дозвіл на початок будівельних робіт не потрібно. За його зверненням до Охтирського міськрайонного відділу управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області було проведено обстеження прибудови та за результатами обстеження видана довідка, в якій вказано, що Охтирський міськрайонний відділ Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області не заперечує прибудову до житлового будинку. За його зверненням до ТОВ «ЛЮКО-С» було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудови під літ. «а1» до житлового будинку по вул. Петропавловська, 125, м. Охтирка, Сумської обл., за результатами якого було видано звіт про проведення технічного обстеження. Він звернувся з заявою до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з заявою із проханням прийняти в експлуатацію самочинно побудовану прибудову до житлового будинку, але йому рекомендували звернутися до суду з позовною заявою із цього приводу, оскільки відсутня згода іншого співвласника, відповідачки по справі. Оскільки відповідачка не визнає за ним право власності на дану прибудову, звернувся до суду із зазначеною вимогою посилаючись на норми ст.ст. 319, 328, ч. 4, ст. 357 ЦК України.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Позивач також пояснив, що звертається до суду про узаконення самочинної споруди відповідно до рекомендації ДАБІ згідно листа в порядку ст. 376 ЦК України.

Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Пояснила, що даною прибудовою порушуються її права як співвласника. Також надала письмове заперечення, де, серед іншого, зазначила, що позивач у липні-серпні 2013 р. здійснював протизаконне самовільне будівництво капітальних добудов до будинку за відсутності документів, що встановлювали право на землю, чим грубо порушив чинне законодавство України та її права. Не дивлячись на її неодноразові звернення до нього, що будівництво незаконне та велося без згоди, добровільно його припинити він категорично відмовлявся. Незаконне будівництво призвело до зрушення на стіні її веранди вікна та утворилась велика щілина між цегляною стіною та коробом дверей. Стіна, що є спільною з співвласником, оббита банкопланом, осунулась вниз зявились наскрізні щілини. На даху веранди, який покритий металом утворилась щілина, через яку дощ та опади проникають зверху всередину приміщення її веранди. Внаслідок цього стеля почала осипатися та прогнула пластик, яким підбита стеля. Кожного разу коли йде дощ стеля мокріє та обсипається мокра штукатурка. Неодноразово зверталася до ОСОБА_1 0.0. з проханням про перенесення дверного входу в бік подвіря, а не до її вікон щоб мати змогу зробити свою прибудову до будинку для облаштування санвузла та перенесення вигрібного колодязя в інше місце далі від будинку, під яким знаходиться погріб. Проте він на це належним чином не реагував, продовжував будівництво, мотивуючи свої дії тим, що прибудова йому потрібна, бо ніде помити руки. ОСОБА_1 не погоджував із нею здійснення прибудови та вигрібної ями, порушивши правила добросусідства. Побудував вхід біля її вікон, чим порушує право на здійснення добудови санвузлу (її туалет знаходиться на городі та не відповідає умовам використання в зимовий час).

Від Охтирської міської ради, яка була повідомлена про час та місце слухання справи, надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Позовні вимоги залишають на розсуд суду.

Управління ДАБІ у Сумській обл. було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи. Представники зазначеної установи у судове засідання не зявились, про причини не явки до суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що Позивачу ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2012 р. на праві власності належить 23/50 частини жилого будинку та господарчих споруд розташованого по вул. Петровського, 125, у м. Охтирці, Сумської обл.. На вказаній земельній ділянці знаходиться жилий будинок із прибудовою, погрібом, позначеними в плані літерою А, а, п.г., знаходяться також: сарай (літера Б), літня кухня з прибудовою (літера В, в), сарай (літера Г), погріб (літера п.г.1), ворота (№ 1), убиральня Д. (а.с. 5).

У судовому засіданні встановлено, і це не заперечують сторони, що відповідачу ОСОБА_4 у даному домоволодінні відповідно належить 27/50 частин житлового будинку, що складається з кімнати № 2-4 площею 11,6 кв.м., кухні № 2-3 площею 5,2 кв.м., коридору № 2-2 площею 3,2 кв.м., веранди №2-1 площею 3,1 кв.м., а також господарчих будівель та споруд: літньої кухні В, погрібу пг, прибудови в, ? частини огорожі.

Судом також було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 455079 (а.с. 7), ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки площею 0,1 га., яка розташована по вул. Петровського, 125, в м. Охтирці, Сумської обл., частка ОСОБА_4 становить 27/50, частка ОСОБА_1 становить 23/50.

Встановлено, що позивач на земельній ділянці, що знаходиться у спільній частковій власності сторін, самовільно, без направлення до Інспекції ДАБК у Сумській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, розпочав будівництво прибудови (а.с. 9-10).

Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду, Сумської обл. від 01.12.2014 р., яке набрало законної сили, було встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м по вул. Петровського, 125, в м. Охтирці, згідно з варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ Суми експерт (судовий експерт ОСОБА_5) від 27 жовтня 2014 року № 49:

- у користування ОСОБА_1 виділити земельну ділянку загальною площею 401 кв.м, у тому числі під будівлями, городом, яка в додатку 1 аркуш 2 до висновку цієї експертизи зафарбована блакитним кольором;

- у користування ОСОБА_4 виділити земельну ділянку загальною площею 481 кв.м, у тому числі під будівлями, городом, яка в додатку 1 аркуш 2 до висновку цієї експертизи зафарбована жовтим кольором;

- залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_4 земельну ділянку двору площею 118 кв.м, яка в додатку 1 аркуш 2 до висновку даної експертизи незафарбована. (а.с. 13-15)

Одночасно ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні права власності на зазначену прибудову. Суд встановив наявність порушення п. 2.13 ДБН 79-92 відповідно до якого відстань від житлових будинків до септиків повинна складати не менше 5 метрів, а до фільтраційного колодязя продуктивністю до 1 куб.м на добу не менше 8 метрів.

Крім того, судом також було встановлено наявність порушень п. 2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 N 145, відповідно до яких рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). Вигреби повинні бути віддалені від стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м..

Однак в подальшому ОСОБА_1 облаштував новий каналізаційний колодязь на відстані 8 м. від житлового будинку, що не заперечують сторони, при цьому не засипавши старий.

Як стверджує позивач, було здійснено обстеження прибудови на відповідність вимогам санітарних норм. Начальником Охтирського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області надана відповідь від 19.03.2015 року за № 121, (а.с. 21) в якій вказано, що самочинно збудована прибудова відноситься до І категорії складності будівництва з незначними наслідками відповідальності. Відповідно до п. 3, ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-УІ 17.02.2011 р. проекти будівництва обєктів І - II категорії складності не підлягають обовязковій експертизі. Згідно ч. 3, ст. 34 наведеного закону одержувати дозвіл на початок будівельних робіт не потрібно.

За його зверненням до Охтирського міськрайонного відділу управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області було проведено обстеження прибудови та за результатами обстеження видана довідка, в якій вказано, що Охтирський міськрайонний відділ Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області не заперечує прибудову до житлового будинку, за умови нотаріального дозволу сусідів. (а.с. 21)

За його зверненням до ТОВ «ЛЮКО-С» було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудови під літ. «а1» до житлового будинку по вул. Петропавловська, 125, м. Охтирка, Сумської обл., за результатами якого було видано звіт про проведення технічного обстеження. У звіті зазначено про можливість надійної та безпечної експлуатації добудови.

Позивач ОСОБА_1 звертався із заявою про прийняття у експлуатацію самочинно побудованої прибудови до Управління ДАБІ у Сумській обл. на що отримав відповідь за вих. від 14.06.2016 р. про рекомендацію звернутися до суду для вирішення зазначеного питання у порядку ст. 376 ЦК України. (а.с. 16).

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

П. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статі 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснює, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 6 Закону України № 2780-ХП «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями архітектурно-будівельного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 Цивільного Кодексу України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб.

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз'яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Судом встановлено, що вищезазначеним судовим рішенням земельна ділянка безпосередньо під добудовою виділена у користування позивача по справі. Однак позивачем не доведено що спорудженням зазначеної добудови не порушуються права відповідачки. Остання у обґрунтування своїх доводів надала роздруковані на принтері фото приміщення добудови із відділеною штукатуркою на стелі, її веранди із зафіксованими зміщеннями стіни від короба дверей та віконної рами. Позивач окрім усних пояснень належних спростувань доводів позивачки не навів. Надане ним проведене ТОВ «ЛЮКО-С» обстеження прибудови не спростовує зазначених обставин (стосується лише стану добудованої споруди). Також у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що старий каналізаційний колодязь і, відповідно, вигрібна яма під ним, позивачем досі не ліквідована. У вищезазначеному висновку обстеження взагалі зазначено про те, що система водовідведення перебуває у стадії будівництва.

Таким чином, позивачем не доведено того, факту, що зазначеною добудовою не порушуються права відповідачки, як суміжного співвласника.

Із наданих суду фото можна зробити висновок, що будівельні роботи по будівництву даної добудови не завершені взагалі.

У заявленому позові позивач посилається на ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Проте зазначена норма надає таку можливість при дотриманні порядку встановленого законом. У даному ж випадку будівництво позивачем здійснюється самочинно без згоди іншого співвласника.

Також при вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91 (п. 27 вказаної Постанови).

Таким чином позовні вимоги позивача мають бути залишені без задоволення за їх безпідставністю.

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 319, 328, 376 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на прибудову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення рішення з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_6