Справа № 367/6952/16-ц
Провадження по справі № 4-с/367/53/2016
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за скаргою представника ОСОБА_1, заявника (стягувача) ОСОБА_2, субєкт оскарження ОСОБА_3 державний виконавець Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на дії державного виконавця та про скасування постанови державного виконавця,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1, заявник (стягувач) ОСОБА_2 13.09.2016 року звернулися до суду із даною скаргою, в якій посилалися на те, що 02.09.2016 року Ірпінський міський суд в судзасіданні по ц/с № 367/3426/15-ц проголосив ухвалу, винесену в порядку ст. 137 ЦПК України, яка не оскаржується, а отже не можуть бути застосовані приписи ст. 223 ЦПК України і є примат. ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України.

02.09.2016 року із заявою про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 дану ухвалу № 367/3426/15-ц від 02.09.16 р. предявила для примусового виконання в Ірпінський міський ВДВС ГТУЮ в Київській області, що підтверджено може бути ухвалою з відміткою від 02.09.16 р. про її повернення і заявою від 02.09.16 р.

02.09.16 р., як видно з постанови № 52106042 від 02.09.16 р., субєкт оскарження прийняла рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження і про відмову у прийнятті до провадження вказаної вище ухвали від 02.09.16 р. та вчинила дії із повернення ухвали, що має силу виконавчого документу і є загальнообовязковою, що підтверджує постановою, яка 09.09.16 р. направлена ОСОБА_2 по пошті р/кореспонденцією.

При прийнятті рішення у виді постанови і вчиненні дії, які оскаржено, субєкт оскарження керувалася лише: ст. ст. 8, 18, 32, п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження при тому, що ст. 19 Конституції України, норми якої відповідно до ст. 8 Конституції є нормами прямої дії, зобовязують ОСОБА_3, як посадову особу органу ДВС, діяти лише на підставі, лише у межах і лише у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законами України.

Так, з положень ст. ст. 1-4 Закону Про державну виконавчу службу вбачається, що держвиконавці під час виконання рішення суду керуються цим Законом, Конституцією України, Законом Про виконавче провадження, ЦПК України та іншими законами. Отже, якщо ухвала не оскаржується, то вона набирає сили в момент її проголошення і не має містити даних про дату набрання законної сили, бо дати її винесення і проголошення і набрання чинності співпадають. Також, держвиконавця не влаштовує, що в загальнообовязковій ухвалі не вказано такий строк її предявлення до виконання як от 1 рік, що передбачений Законом Про виконавче провадження і що це є підставою для відмови у прийнятті в/документа. Однак з ухвали вбачається, що суд витребовує докази 02.09.16 р., які суду необхідні на судзасідання, що призначено, як видно з судповістки, оригінал якої ОСОБА_2 подала в орган ДВС, а саме на 12.10.16 р. Отже, субєкту оскарження відомо, що ухвала має бути виконана негайно, але не пізніше 12.10.16 р. і за таких обставин субєкту оскарження не потрібні дані про строк предявлення ухвали.

В подальшому під час розгляду скарги, представник ОСОБА_1, заявник ОСОБА_2 подала заяву із доповненнями до скарги від 13.09.16 року та зазначила, що цією заявою лише доповнено обґрунтування скарги та вказує, що вона підтримує обставини і вимоги, які зазначені у первісній скарзі і керуючись ст. 31 ЦПК України даною заявою уточнює скаргу на постанову (рішення) № 52106042 від 02.09.16 р. субєкта оскарження. Вимоги крім того, що зазначила у скарзі 13.09.16 р. також обґрунтовує і наступними обставинами.

Як відомо з ухвали від 02.09.16 р. № 367/3426/15-ц суд ухвалив витребувати від СТ Бучанка (ід. код 37076054) завірену належним чином копію поіменного списку членів СТ Бучанка та зобовязав СТ Бучанка надати його. Ухвала містить попередження про те, що особа, яка не має можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобовязана повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня отримання ухвали. Що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Так, відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону Про виконавче провадження у разі невиконання вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Таким чином загальні умови виконання рішення (ухвали), за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії передбачені ст. 75 Закону Про виконавче провадження і не вказано у цій статті, що за кожним рішенням суду боржник може вчинити лише одну певну дію, а саме одну з тих, що визначена, як вважає ОСОБА_3, у ст. 32 Закону. Держвиконавець ОСОБА_3, вказуючи у постанові на ст. 32 Закону Про виконавче провадження, зокрема, встановила, що в ухвалі зазначено дві дії: витребувати та зобовязати і тому, кожна з цих дій має виконуватися в окремих виконавчих провадженнях, тобто одна дія не залежить від іншої.

Аналізуючи цей мотив субєкта оскарження в цілому, під який застосовано ст. 32 Закону, вона прийшла до висновку, що субєкт оскарження вважає, що або суд на думку ОСОБА_3 мав постановити та видати стягувачу два окремих виконавчих документи (дві ухвали) кожна з яких мала містити лише одну певну дію, або субєкт оскарження вважає, що стягувач мала подати дві заяви про відкриття виконавчого провадження із двома однаковими ухвалами суду від 02.09.16 р., так як кожна частина резолютивної частини ухвали від 02.09.16 р. має виконуватися на думку ОСОБА_3 в рамках окремого (самостійного) виконавчого провадження. Після чого субєкт оскарження постановою встановила, що в ухвалі відсутні заходи, передбачені ст. 32 Закону. Даної у постанові субєкт оскарження вказує, що ухвала не містить сторін виконавчого провадження, що на її думку перешкоджає виконанню.

Також вказує, що із загальнообовязкової ухвали вбачається, що стягувачами може бути чотири особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 чи ОСОБА_6, але те, що заяву про відкриття виконавчого провадження подала лише ОСОБА_2 із якою предявила виконавчий документ ухвалу суду свідчить про універсальність ухвали, що ухвала не приймається індивідуально до кожного з чотирьох позивачів, про дотримання судом вимог ст. 210 ЦПК України, бо якщо у справі бере участь 4 позивача, то суд не може зазначати лише одного з чотирьох. Субєкт оскарження не зазначив норми матеріального права, які передбачають обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження. Також зазначає, що однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону (пункт 6 частини першої статті 26 Закону), разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону Про виконавче провадження у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення; у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач ідентифікувала себе і боржника, отже відсутні перешкоди.

Статтею 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено перелік підстав при яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Пунктом 8 цього Закону, на який посилається державний виконавець передбачено, що державний виконавець може відмовити і при наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Про відмову у відкритті виконавчого провадження постанова державного виконавця може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження по пошті, а отримали вони вказані постанови по пошті 10.09.16 р. рекомендованою кореспонденцією. Статтею 32 Закону Про виконавче провадження передбачено заходи примусового виконання рішень, вказані заходи застосовуються при виконанні виконавчих документів після відкриття провадження і в ніякому разі не можуть бути застосовані підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Державний виконавець, посилаючись на відсутність у виконавчому листі заходів примусового виконання рішення, фактично вказав на невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону, хоча цією статтею такі вимоги до виконавчого провадження не передбачено.

В звязку із викладеними обставинами заявники просили визнати незаконною і скасувати постанову № 52106042 від 02.09.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали № 367/3426/15-ц від 02.09.16 р. і про відмову у прийнятті тієї ухвали; визнати протиправними дії держвиконавця ОСОБА_3 із повернення ухвали № 367/3426/15-ц від 02.09.16; постановити окрему ухвалу.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 та представник заявника ОСОБА_7 скаргу підтримали, підтвердили обставини, викладені у скарзі, просили скаргу задовольнити.

Державний виконавець Лемберська О.І. в судовому засіданні із скаргою не погодилась, надала суду письмові заперечення та просила відмовити у задоволенні скарги повністю.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_2, представника заявника ОСОБА_7, субєкта оскарження державного виконавця Лемберської О.І., вивчивши письмові докази по справі, суд вважає скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2016 року Ірпінським міським судом Київської області у справі № 367/3426/15-ц за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до Садівницького товариства Бучанка, третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення загальних зборів СТ Бучанка від 19.05.2012 року про затвердження нової (зміненої) редакції Статуту, а загальних зборів СТ Бучанка від 19.05.2012 року такими, що не відбулися, визнання недійсними рішення загальних зборів СТ Бучанка від 31.05.2014 року про обрання головою СТ Бучанка ОСОБА_9, а загальні збори СТ Бучанка від 31.05.2014 року такими, що не відбулися, визнати недійсною нову (змінену) редакцію Статуту СТ Бучанка із резолюцією про затвердження від 19.05.2012 року було винесено ухвалу, якою клопотання представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_1 задоволено, витребувано від Садівницького Товариства Бучанка (Київська область, смт. Гостомель, вул. Ворошилова, 1, ін.код 37076054) завірену належним чином копію поіменного списку членів Садівницького Товариства Бучанка та зобовязано Садівницьке Товариство Бучанка (Київська область, смт. Гостомель, вул. Ворошилова, 1, ін.код 37076054) надати для огляду в судовому засіданні оригінал поіменного списку членів Садівницького Товариства Бучанка. Дана ухвала суду оскарженню не підлягає.

Встановлено, що 02.09.2016 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до начальника Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_10 із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просила прийняти до примусового виконання ухвалу Ірпінського міського суду № 367/3426/15-ц від 02 вересня 2016 року, у даній заяві вказано стягувача ОСОБА_2 (ідент. код НОМЕР_1, адреса АДРЕСА_1, 03194, боржник СТ Бучанка нині вул. Степова, 1 (раніше вул. Ворошилова, 1 смт. Гостомель Київської обл.) та додана належним чином завірена копія ухвали № 367/3426/15-ц та оригінал судової повістки.

02.09.2016 року державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 52106042 про примусове виконання ухвали № 367/3426/15-ц, виданої 02.09.2016 року Ірпінським міським судом Київської області про витребувати від Садівницього Товариства Бучанка завірену належним чином копію поіменного списку членів Садівницького Товариства Бучанка та зобовязати Садівницьке Товариство Бучанка надати для огляду в судовому засіданні оригінал поіменного списку членів Садівницького Товариства Бучанка, боржник ОСОБА_11 Товариство Бучанка смт. Гостомель, вул. Степова, 1, стягувач ОСОБА_2, адреса 03194, АДРЕСА_2, документ вступив у законну силу (набрав чинності) 02.09.2016, заява про примусове виконання подана 02.09.2016. У даній постанові державним виконавцем Лемберською О.І. встановлено, що відповідно до частини статті 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Як вбачається, винесена ухвала містить дві дії, такі як витребувати та зобовязати, які мають виконуватись як окремі два виконавчі документи. В частині виконання про витребування вбачається, що резолютивна частина документа не містить заходів примусового виконання рішення визначених статтею 32 Закону України Про виконавче провадження, у тому числі судом в ухвалі не зазначено сторін виконавчого провадження відповідно до статті 8 Закону України Про виконавче провадження, а саме стягувача. У відповідності до статті 8 Закону України Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Виконавчий документ не містить дати набрання законної (юридичної) сили рішенням та не зазначено строк предявлення виконавчого документа до виконання, що є невідповідністю до вимог до виконавчого документа, визначеними статтею 18 Закону України Про виконавче провадження. Ураховуючи викладене, керуючись п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець постановила відмовити в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали № 367/3426/15-ц виданої 02.09.2016 Ірпінським міським судом Київської області про витребувати від Садівницього Товариства Бучанка завірену належним чином копію поіменного списку членів Садівницького Товариства Бучанка та зобовязати Садівницьке Товариство Бучанка надати для огляду в судовому засіданні оригінал поіменного списку членів Садівницького Товариства Бучанка.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями заявниці ОСОБА_2, представника заявника ОСОБА_7, субєкта оскарження державного виконавця Лемберської О.І., матеріалами скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 6 ч.2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ст. 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом. У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону. Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Суд вважає, що дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 з відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа) постановою від 02.09.2016 року за ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.09.2016 р. про забезпечення доказів у справі № 367/3426/15-ц є незаконними і протиправними, висновки щодо порушень вимог ст. 8, 18, 32 Закону України Про виконавче провадження необґрунтованими і безпідставними, а постанову від 02.09.2016 року такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.

Так, вимоги до виконавчого документа містяться у ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, однак про необхідність зазначення у виконавчому листі заходів примусового виконання рішення, визначених саме ст. 32 Закону України Про виконавче провадження не вказано.

Оскільки ст. 32 Закону України Про виконавче провадження не містить вичерпного переліку заходів примусового виконання рішень, а п. 4 ч.1 цієї статті надає можливість саме суду зазначати в своїх рішеннях заходи примусового виконання рішень, посилання державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про відсутність у виконавчому документі вказівки на заходи примусового виконання рішення не відповідає дійсності. При цьому, надання оцінки рішенню суду з приводу наявності чи відсутності в ньому заходів примусового виконання рішення, на стадії прийняття державним виконавцем рішення про відкриття чи про відмову у відкритті виконавчого провадження взагалі не передбачено законодавством.

Державний виконавець не позбавлений можливості у разі недостатності вказівок глави 7 Закону України Про виконавче провадження звернутися до суду з поданням про встановлення способу виконання рішення, а також в порядку ст. 221 ЦПК України звернутися до суду за розясненням рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в частині визнання незаконними дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 з відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа) постановою від 02.09.2016 року за ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.09.2016 р. у справі № 367/3426/15-ц та визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 52106042 за ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.09.2016 р. у справі № 367/3426/15-ц.

В інший частині скарги суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення вимог скарги.

Таким чином суд задовольняє скаргу частково.

На підставі ст. ст. 8, 9, 11, 26, 32, 82 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 з відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа) постановою від 02.09.2016 року за ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.09.2016 р. у справі № 367/3426/15-ц.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 52106042 за ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.09.2016 р. у справі № 367/3426/15-ц.

В інший частині скаргу залишити без задоволення.

Повний текст ухвали буде виготовлений протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 17.10.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_12