Справа № 372/977/16-ц
Провадження 2-733/16
ухвала

Іменем України

10 травня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Мори О. М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євровал», Державна реєстраційна служба України про визнання недійсним в частині договору факторингу, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євровал», Державна реєстраційна служба України про визнання недійсним в частині договору факторингу, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Позивач через представника звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій зазначає, що договір факторингу № 15 укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 28 листопада 2012 року, згідно з яким було відступлено право вимоги за іпотечним договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», є таким, що укладений із порушенням норм чинного законодавства та має бути визнаний недійсним з частині передачі боргу по кредитному договору №026/0806/88-013 від 17 серпня 2008 року; ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а в подальшому ТОВ «Євровал» та ОСОБА_2 було набуто право власності на квартиру №142, що знаходиться за адресою: Обухівський район, м. Українка, вул. Соснова, буд. 4, без достатніх правових підстав, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку»; ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не мало права звертати стягнення на предмет іпотеки, оскільки не було дотримано передбачений законодавством про іпотеку порядок здійснення такого стягнення; право власності на квартиру було набуто ТОВ «ФК «Вектор Плюс» порядку примусового звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла. В клопотанні також зазначено, що ОСОБА_1 має достатньо обґрунтоване припущення, що до мементу ухвалення рішення у справі з боку відповідача ОСОБА_2 можуть здійснюватися дії спрямовані на відчуження майна, які в подальшому утруднять або зробить неможливим виконання рішення суду, а порушені права позивача не будуть захищені.

Відповідно до статті 151 ЦПКУкраїни суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до статті 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Статтею 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1, ч.2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р., роз'яснено про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявником, не надано достатніх доказів, які свідчать про те, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, так як обставини, на які посилається заявник (позивач) не можуть бути достатніми для забезпечення позову. Посилання у клопотанні на те позивач має припущення, що існує загроза відчуження відповідачем ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, є нічим не підтвердженими та необґрунтованими . А підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.151-153 , 210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на протязі п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О. М.Мора