Справа № 738/1168/16-ц
№ провадження 2/738/292/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Менський районний суд

Чеpнiгiвської областi

в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

секретарів Костюк І.А., Зубкович Н.Ф., Бреус Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року до Менського районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позов мотивовано тим, що час перебування з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони мають трьох дітей, двоє з яких вже є повнолітніми, а малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу проживає з матір'ю - позивачкою. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22.10.2010 відповідача зобов'язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте вказане рішення суду відповідач не виконує належним чином, в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 5890,8 грн. В зв'язку з цим, позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь вказаної суми заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів, що в сумі становить 8156,96 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінили позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача на її користь 2076 грн. 27 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів, зменшені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, посилаючись на те, що відповідачу не було відомо про те, що з нього стягуються аліменти, на даний час у відповідача відсутня заборгованість по аліментах.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

За рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22.09.2010 відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2010 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21).

Згідно Пленуму Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні при розгляді питання про стягнення з його аліментів на користь позивачки на утримання сина - ОСОБА_4, а також отримав копію вказаного судового рішення, чого він не заперечував в судовому засіданні і що також підтверджується його підписом в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що покази відповідача про те, що йому не було відомо, що з нього стягуються аліменти, дані ним в судовому засіданні є неправдивими, а тому з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментах за період з серпня 2013 року по травень 2016 року, що згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментах становить 5388,8 грн. (а.с.50-51).

Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав, а тому суд дійшов до висновку про необхідність стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2013 року по травень 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Суд погоджується із розрахунком позивача та вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 2076,27 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 2076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, 551 грн. 20 коп. судового збору на користь: УК у Менському районі/Менський район/22030101 р/р 0276, МФО 853592, банк ГУДКСУ в Чернігівській області, .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова