Справа № 750/6036/16-ц Провадження № 22-ц/795/1980/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Рахманкулова І. П. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Висоцької Н.В., Скрипки А.А.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2016 року в справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів, -

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення (далі УПСЗН) Деснянської районної у м. Чернігові ради просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2016 року, яким відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів в розмірі 5532,13 грн., та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню як таке, що ухвалене при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що ОСОБА_2 , звернувшись до Управління за отриманням адресної щомісячної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, не повідомив про отримання ним компенсації за піднайом житла за місцем проходження військової служби, внаслідок чого відповідач отримував з державного бюджету дві соціальні виплати адресну соціальну допомогу переміщеним особам з 23 жовтня 2014 року та компенсацію за піднайом жилих приміщень з 14.07.2014 року, внаслідок чого ОСОБА_2 надміру виплачені кошти з державного бюджету у сумі 5532,13 грн. за період з 23.10.2014 року по 31.01.2015 року. Також зазначають, що відповідач 23 жовтня 2014 року при зверненні повідомив Управлінню недостовірну інформацію про неотримання ним соціальних виплат, що істотно вплинуло на призначення щомісячної адресної допомоги та фактично призвело до недобросовісного набуття коштів у вигляді щомісячної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, на які відповідач не має права, оскільки він отримує компенсацію за піднайом житла.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 знаходиться на обліку управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради як особа, яка переміщується з тимчасово-окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з 23 жовтня 2014 р.

24 жовтня 2014 року рішенням УПСЗН ОСОБА_2 на склад сім`ї з трьох осіб була призначена допомога переміщеним особам на проживання в розмірі 1768,00 грн. з 23.10.2014 року по 22.04.2015 року (а.с.7).

Відповідно додатку № 1 до довідки № 70/9/32 військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2015 року ОСОБА_2 отримує компенсацію за піднайом житла з 14.07.2014 року, в цій же довідці зазначено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 житловими приміщеннями не забезпечувалися (а.с.10-11).

22.01.2015 року Міністерством соціальної політики України на адресу структурних підрозділів соціального захисту населення обласних та Київської міської державних адміністрацій було надіслано лист № 684/о/14-15/5 про організацію роботи забезпечення соціального захисту сімей військовослужбовців, в якому зазначалося, що питання надання сім`ям військовослужбовців щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, слід розглядати у разі, якщо військовослужбовець не забезпечується житловим приміщенням та не отримує виплат на зазначені цілі (а.с.8).

06.02.2015 року УПСЗН було прийнято розпорядження № 05-15/376, яким було вирішено припинити виплату ОСОБА_2 допомоги переміщеним особам на проживання з 01.02.2015 року та здійснити розрахунок надміру виплачених бюджетних коштів за період з 23.10.2014 року по 31.01.2015 року (а.с.12 зв.).

19.02.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради відповідачу було надіслано повідомлення № 05-06/39 про обсяг надміру сплачених коштів та строки їх повернення, відповідно до якого ОСОБА_2 повинен був повернути 5532,13 грн. у вигляді виплаченої допомоги особам для покриття витрат на проживання, у тому числі витрат на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.13).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна адресна допомога надається особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та грошова компенсація за піднайом житла, що передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, мають різну правову природу. Лист Міністерства соціальної політики України не є нормативним актом та не є підставою для припинення щомісячної адресної допомоги, інших підстав припинення виплати адресної допомоги позивачем не наведено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 1-2 ЗУ „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Приписами ч. 10 ст. 14 ЗУ „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Судом першої інстанції був зроблений правильний висновок про те, що щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та грошова компенсація за піднайом житла, що передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, мають різну правову природу.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо подання відповідачем документів з недостовірними відомостями не ґрунтуються на вимогах Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Позивач стверджує, що відповідач не повідомив про факт отримання державних коштів на цілі, які вже фінансувалися Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської у місті Чернігові ради.

Проте зазначене твердження не відповідає нормам закону, що регулюють спірні правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно ч. 1 зазначеної статті не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та у разі недобросовісності з боку набувача.

Вимоги до заяв, які подаються внутрішньо переміщеними особами, визначені п. 3 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 509 „Про облік внутрішньо переміщених осіб і п. 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505. Вказані нормативні акти як у редакції, що була чинна на час звернення відповідача із заявою про взяття на облік та про призначення адресної допомоги, так і в чинній редакції, не містять вимог про повідомлення заявником про отримання ним чи членами сім`ї інших соціальних виплат.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звертався з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2015 року визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові щодо припинення надання ОСОБА_2 та членам його сім`ї щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради продовжити виплату ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 01.02.2015 року (а.с.30).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2015 року залишено без змін, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 жовтня 2015 року залишено без змін постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року.

Отже, факт неправомірності дій Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові щодо припинення надання ОСОБА_2 та членам його сім`ї щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили, а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення при розгляді даної справи.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив обставини справи, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: