РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/539/16-ц

25 жовтня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: газета "Рівне Вечірнє" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати, що поширені відповідачем відомості щодо позивача «Почалися дзвінки від одного одіозного полковника міліції ОСОБА_1, який якщо ви знаєте був депутатом від Партії Регіонів з пропозицією вирішити питання щодо проходження атестації за певну суму» є наклепом, не відповідають дійсності, порушують права, свободи та ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень, зобов'язати відповідача спростувати відомості, поширені ним 23 лютого 2016 року з трибуни пленарного засідання чергової сесії Рівненської обласної ради у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем у газеті «Рівне вечірнє» про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача інформація, яка була розповсюджена 23.02.2016 на Рівненської обласної ради, не пізніше десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 Володимирович, приношу свої вибачення полковнику міліції ОСОБА_1 за наклеп, поширену мною недостовірну інформацію з трибуни сесійної зали Рівненської обласної ради 23 лютого 2016 року щодо нього. Зазначене сталося через невігластво, легковажність та непоміркованість. Зобовязуюсь подібного не допускати в майбутньому», покласти на відповідача витрати пов'язані зі спростуванням відомостей поширених ним 23.02.2016 року у засобах масової інформації, зобов'язати відповідача принести свої вибачення позивачу з трибуни сесійної зали на найближчій черговій (чи позачерговій) сесії Рівненської обласної ради наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 приношу свої вибачення полковнику міліції ОСОБА_1 за наклеп, поширену мною недостовірну інформацію з трибуни сесійної зали Рівненської обласної ради 23 лютого 2016 року щодо нього. Зазначене сталося через моє невігластво, легковажність та непоміркованість. Зобов'язуюсь подібного не допускати в майбутньому» та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23 лютого 2016 року відповідач на черговій сесії Рівненської обласної ради з трибуни зали для пленарних засідань у присутності усього депутатського корпусу, керівників органів державної влади та місцевого самоврядування області, представників засобів масової інформації та численних запрошених осіб, повідомив присутніх про те, що «Почалися дзвінки вії одного одіозного полковника міліції ОСОБА_1, який якщо ви знаєте був депутатом від Партії Регіонів, з пропозицією вирішити питання щодо проходження атестації за певну суму». У той же день зазначена інформації була поширена газетою «Рівне вечірнє» в її електронному варіанті на однойменному сайті з розміщенням друкованого та відеоматеріалу виступу відповідача. Позивач стверджує, що дана інформація є недостовірною та ганьбить його честь, гідність та ділову репутації.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав покликаючись на те, що є депутатом Костопільської міської ради, помічником-консультантом депутата Рівненської обласної ради, а також членом політичної партії та громадської організації і не міг стояти осторонь процесу атестації працівників поліції, який розпочався на початку 2016 року. Спілкуючись із особами, які проходили атестацію отримав інформацію, що позивач телефонує колишнім працівникам міліції і поряд з іншим пропонує свою допомогу у позитивному проходженні такої атестації за винагороду. Таку інформацію йому надали з декількох джерел, якими виступають працівники міліції, які проходили атестацію. Щоб запобігти можливому підкупу членів атестаційної комісії та маючи інформацію про «звязки» позивача, який тривалий час пропрацював на керівних посадах в міліції Рівненської області, він вирішив скористатися нагодою та висловити свою громадську позицію з приводу отриманої інформації з трибуни сесії Рівненської обласної ради. Інформація, яка поширена ним на сесії Рівненської обласної ради не містить відомостей, що принижують ділову репутацію позивача, оскільки він повідомив інформацію, яку отримав від третіх осіб про спробу вчинення протиправного впливу під час проходження атестації майбутніх співробітників національної поліції. Висловлена ним думка є відтворенням його власного субєктивного уявлення та оцінки інформації, яку він отримав від третіх осіб. Висловлювання щодо наявної інформації про пропозицію працівникам міліції від позивача вирішити питання проходження атестації за винагороду є власним оціночним судженням відповідача в результаті аналізу отриманої від третіх осіб інформації. Оскільки,відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, то його оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи газети "Рівне Вечірнє" в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2016 року відповідач під час свого виступу на черговій сесії Рівненської обласної ради з трибуни зали для пленарних засідань серед іншого повідомив усіх присутніх на сесії «Почалися дзвінки вії одного одіозного полковника міліції ОСОБА_1, який якщо ви знаєте був депутатом від Партії Регіонів, з пропозицією вирішити питання щодо проходження атестації за певну суму».

У той же день вказана вище інформації була поширена газетою «Рівне вечірнє» в її електронному варіанті на однойменному сайті.

Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Аналізуючи повідомлення відповідача, щодо позивача, висловлене ним з трибуни Рівненської обласної ради, суд рахує, що зміст цієї інформації наводить присутніх на сесії ради на думку, що позивач з корисливих мотивів хоче протиправно вплинути на результати проходженням атестації міліціонерами при вступі до поліції. Розповсюджена інформація відносно позивача є негативною інформацією, що принижує його честь, гідність та дискредитує його в очах суспільства та порочить його ділову репутацію.

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Обов'язок переконатися у достовірності інформації за вимогами ч.2 ст.302 ЦК України покладається на фізичну особу, яка її поширює.

Під час розгляду справи в суді, відповідачем не надано жодних доказів достовірності оспорюваної інформації, а тому вищевказану інформацію слід вважати недостовірною.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночним судженням, за винятком наклепу, є висловлення, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлення, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовностилістичних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Статтею 47-1 цього ж Закону передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Повідомлення відповідача щодо позивача, висловлене ним з трибуни Рівненської обласної ради, суд оцінює як твердження, а не його судження, оскільки воно висловлене в категоричній формі, а не у вигляді його особистих роздумів чи оціночних суджень про добросовісність дій позивача. Фактично відповідач звинувачує позивача у скоєнні кримінального правопорушення. Існує реальна можливість перевірити істинність повідомленого відповідачем факту щодо позивача. Це визнає і відповідач, вказуючи у своєму запереченні на позов, що оскільки поширена ним інформацію потребувала перевірки з боку правоохоронних органів, то на запит депутата Рівненської обласної ради ОСОБА_3 прокуратурою Рівненської області 28.03.2016 року 28.03.2016 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.190 КК України.

Таким чином, повідомлення, висловлене відповідачем з трибуни сесії Рівненської обласної ради не підтверджене жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому суд вважає, що відповідачем поширено завідомо неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з ч. 4 та 7 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

В звязку з цим суд вважає, що відповідач повинен спростувати недостовірну інформацію про позивача шляхом повідомлення на найближчій сесії Рівненської обласної ради. Суд не погоджується із текстом спростування, який пропонує, позивач, оскільки він є некоректним і принизливим для відповідача, а тому формулює його самостійно.

В судовому засіданні не здобуто будь яких доказів, щодо того, що саме відповідачем була поширена недостовірна інформація про позивача в газеті «Рівне вечірнє» та в електронному варіанті газети, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобовязання відповідача спростувати поширену інформацію шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем у газеті «Рівне вечірнє» та покладення на відповідача витрат, пов'язаних зі спростуванням відомостей поширених ним 23.02.2016 року у засобах масової інформації.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вона підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації.

Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він переніс моральні страждання в звязку із поширенням щодо нього недостовірної інформації. Згідно ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості. Виходячи з цього суд визначає суму одноразового відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись 10,60, 88, 212 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача газета "Рівне Вечірнє", про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати, що поширене 23 лютого 2016 року відповідачем ОСОБА_2 з трибуни пленарного засідання чергової сесії Рівненської обласної ради повідомлення «Почалися дзвінки від одного одіозного полковника міліції ОСОБА_1, який, якщо ви знаєте був депутатом від Партії Регіонів, з пропозицією вирішити питання щодо проходження атестації за певну суму» є інформацією що містять недостовірну інформацію негативного змісту, яка порушує права, свободи і законні інтереси позивача, принижує його честь, гідність та шкодить діловій репутації.

3обовязати ОСОБА_2 спростувати протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили недостовірну інформацію про позивача шляхом повідомлення на найближчій сесії Рівненської обласної ради наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 спростовую недостовірну інформацію, поширену мною 23 лютого 2016 року з трибуни пленарного засідання чергової сесії Рівненської обласної ради щодо ОСОБА_1, визнаю неправомірність поширення такої інформації та приношу публічні вибачення».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди та 1147 (одну тисячу сто сорок сім) грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4