Справа №760/5834/16-ц
Провадження №2/760/3431/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до відповідача у якому просила визнати за нею право власності на 1/15 частини квартири №56, загальною площею 38,2 кв.м. та житловою площею 25,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, який є її батьком.

Крім неї, дітьми померлого ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 2/5 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності.

Зазначила, що вона та відповідач прийняли спадщину за ОСОБА_4, у строки встановлені ст. 1270 ЦК України, шляхом подання заяви до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори.

Третя особа ОСОБА_3 відмовилась від спадщини, шляхом подання заяви до нотаріуса.

Державним нотаріусом позивачу було повідомлено, що відповідач надав копію заповіту, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Нізовцевою С.Г. 03.02.2004 року на своє ім'я.

Проте, позивач вважає, що за наявності заповіту, вона має право на спадщину за законом на обов'язкову частку, згідно ст. 1241 ЦК України після смерті її батька, оскільки на день його смерті і по теперішній час вона є непрацездатною донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

У зв'язку з викладеними обставинами позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою державного нотаріуса від 03.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зазначила, що правовстановлюючі документи в неї відсутні, оскільки вони знаходяться у відповідача.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_2 з проханням надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Проте, відповідач відмовляється їх надати.

У зв'язку з тим, що позивач, згідно ст. 1241 ЦК України, має право на спадщину за законом на обов'язкову частку, просила позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти того, що позивач має право на спадщину за законом на обов'язкову частку, згідно ст. 1241 ЦК України. Проте, вважає, що дане питання повинно вирішуватись в позасудовому порядку, шляхом подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, відповідача та третьої особи ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 02.11.2015 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у виді 2/5 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Назарчук Н.В. 18.05.2006 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги щодо майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів спадкової справи №820/2015, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, вбачається, що позивач та відповідач звернулись до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що третя особа ОСОБА_3 відмовилась від прийняття належної їй долі спадщини.

Встановлено, що 03.02.2004 року ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 склав заповіт на ім'я відповідача ОСОБА_2 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом КМНО Нізовцевою С.Г.

Позивач вважає, що вона має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, оскільки на день смерті спадкодавця і по теперішній час вона є непрацездатною, на що слід зазначити наступне.

З довідки Управління Пенсійного фонду України в Ічнянському районі Чернігівської області №268/63 від 18.02.2016 року вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком з 09.07.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Отже, судом достовірно встановлено, що позивач на момент смерті свого батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є непрацездатною, у зв'язку з чим вважає, що позивач має право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України.

Проти вказаних обставин не заперечував у судовому засіданні представник відповідача, однак зазначив, що дане питання повинно вирішуватись шляхом подання заяви до нотаріуса.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте реалізувати свої спадкові права не виявилось можливим у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим пояснення представника відповідача стосовно того, що дане питання повинно вирішуватись шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Судом встановлено, що після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини за померлим ОСОБА_4, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

03.03.2016 року державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку, у зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2016 року.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача та на неодноразові звернення до нього, останній позивачу відмовляється їх надати.

Згідно з абзацом 16 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України позивач має право на половину частки спадкового майна, яка належала б їй у разі спадкування за законом.

Отже, якби спадкування відбувалось за законом, спадкоємцями першої черги є діти померлого ОСОБА_4 - позивач, відповідач та третя особа.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

При спадкуванні за законом кожній із сторін належало б 2/15 частини квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, позивач як непрацездатна донька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 має право на обов'язкову частку у спадщині - половину від 2/15 частин спадкового майна, а саме на 1/15 частини спірної квартири.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на спадщину за законом, а саме на 1/15 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 700,00 грн.

Керуючись ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1218, 1241, 1261, 1267, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/15 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 38,2 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 700,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня наступного після його проголошення.

Суддя