Справа № 464/6104/16-ц
пр.№ 2/464/1706/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

при секретарі судових засідань Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить: встановити юридичний факт її спільного постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, в період з лютого 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (дня смерті ОСОБА_4), в квартирі АДРЕСА_1; визнати за нею право на користування квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 31,0кв.м., житловою площею 17,6кв.м., з комунальними вигодами, та приналежним до неї сараєм, площею 20,7кв.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що тривалий час, з лютого 2008 року, проживала в квартирі АДРЕСА_1 однією сімє'ю з ОСОБА_4 до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1, вели спільний побут мала взаємні права та зобов'язання, спільно купували продуткти та речі побутового вжитку, за спільні кошти проводили в квартирі ремонтні роботи. Зазначає, що ОСОБА_4 була людиною похилого віку та потребувала сторонньої допомоги, сім'ї не мала та прийняла її за дочку. Вона ж допомагала їй відвідувати лікарів, купувала ліки, проводила на прогулянках. Після смерті ОСОБА_4 вона залишилася проживати в квартирі АДРЕСА_1, основним квартиронаймачем якої була покійна, оплачує за житлово-комунальні послуги та підтримує квартиру в належному стані, доглядає за могилою покійної. Зазначає, що після смерті основного квартиронаймача виникла необхідність для переукладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, проте вона не може цього зробити, оскільки не зареєстрована за місцем проживання у вказаній квартирі. За таких умов, звернулася до суду з вказаним позовом та вважає, що набула права користування спірною квартирою, оскільки вселилася туди за згодою наймача, як член її сім'ї, та між ними не було іншої угоди про порядок користування спірним жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та письмових поясненнях щодо обставин спільного проживання, виконання ремонтних робіт, утримання квартири АДРЕСА_1. Окрім цього, зазначила, що позивач перебуває у Львівській міській раді на обліку потребуючих покращення житлових умов. З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Львівської міської ради позовні вимоги ОСОБА_2 заперечила, вважає такі безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Представник третьої особи Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради в судовому засіданні зазначив, що дійсно позивач ОСОБА_2 перебуває у Львівській міській раді на обліку потребуючих покращення житлових умов. Однак, щодо задоволення позовних вимог зарепечив.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили в судовому засіданні факт спільного проживання позивача ОСОБА_2 зі ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що працює на посаді майстра в ЛКП «Дністер», яке обслуговує будинок АДРЕСА_1 та проживає неподалік від вказаного будинку. Ствердила, що дійсно ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю. Повідомила, що знає ОСОБА_2, як мешканця вищевказаної квартири, бачила в даній квартирі та будинку під час проведення планових обстежень житлового фонду, збору коштів за житлово-комунальні послуги. Зазначила, що ОСОБА_2 приходила в ЛКП «Дністер» для оплати послуг, зверталася з приводу затоплення квартири. Свідок пояснила, що також спілкувалася з покійною ОСОБА_4, яка за професією була вчителькою, бачила її часто на лавці біля будинку де та відпочивала, та остання завжди позитивно відгукувалася про ОСОБА_2, приймала її за доньку.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю, спільно вели господарство. Повідомила, що добре знала ОСОБА_4, та знає ОСОБА_2, часто бувала в них у гостях. Ствердила, що ОСОБА_4 схвально відзивалася про ОСОБА_2, називала її дочкою. Після смерті ОСОБА_4 в квартирі залишилася проживати ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Крім шлюбу, кровного споріднення та усиновлення, сім'я може бути створена і на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.65 Житлового кодексу України - наймач вправі в установленому порядку, за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно положень ст.64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст.106 Житлового кодексу України , повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Згідно довідки з місця проживання, виданої ЛКП «Дністер», основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та знята з реєстрації.

Як ж вбачається з акту ЛКП «Дністер» від 19.09.2016р., в квартирі АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_4 з 2008 року проживала також позивач ОСОБА_2.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство, утримувала квартиру.

Згідно листа ЛКП «Дністер» №149 від 06.09.2016р., останнє зверталося до позивача ОСОБА_2 щодо надання доступу до квартири для проведення обстеження вентиляційних каналів.

Управління по експлуатації газового господарства м.Львова ПАТ «Львігаз» надсилало позивачу ОСОБА_2 повідомлення щодо порядку оплати за природний газ без лічильника.

Зі складеного 10 жовтня 2014 року акту вбачається встановлення у 2014 році на замовлення позивача ОСОБА_2 міжкімнатних дверей у квартирі АДРЕСА_1.

Позивачем ОСОБА_2 також надано докази отримання за вказною адересою поштової кореспонденції, замовлення та отримання періодичних видань преси, докази оплати за житлово-комунальні послуги.

З долучених Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради документів, вбачається перебування позивача ОСОБА_2 у Львівській міській раді на обліку потребуючих покращення житлових умов (квартирній черзі).

Оскільки позивач ОСОБА_2 вселилася в спірне жиле приміщення як член сім'ї основного квартиронаймача та продовжує нести обов'язки наймача, суд вважає, що відповідно до вимог Житлового кодексу України, остання має право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Щодо відсутності реєстрації у спірному житлі, то дана обставина не може заперечувати факт проживання позивача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, що і зазначено у п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», згідно якого, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що у період з лютого 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (дня смерті ОСОБА_4), відносини між нею та ОСОБА_4 за рівнем пов'язаності побуту, взаємної турботи, наявності взаємних прав та обов'язків, мали характер, притаманний лише сім'ї, а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 щодо встановлення факту спільного постійного проживання та визнанння її права на користування спірним житлом є підставним та підлягають задоволенню.

На підставі ст.47, 55 Конституції України, ст.29 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 61, 63, 64, 65, 106 Житлового кодексу України, та керуючись п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.ст.3, 8, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт спільного постійного проживання ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) однієї сім'єю з ОСОБА_4, в період з лютого 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (дня смерті ОСОБА_4), в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право на користування квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 31,0кв.м., житловою площею 17,6кв.м., з комунальними вигодами, та приналежним до неї сараєм, площею 20,7кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Рішення є оригіналом, виготовлено в одному примірнику, зберігається у цивільній справі № 464/6104/16-ц