Справа 688/3535/16-ц
№ 2-о/688/128/16
Рішення

Іменем України

18 жовтня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Никитюк К.М.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Шепетівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказала, що 07.07.2013 року померла її мати ОСОБА_2, яка потребувала стороннього догляду у звязку з хворобою. Тому вона на час відкриття спадщини постійно проживала з матірю за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_2 було складено заповіт на її імя. Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, що розташовані на території Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. У вересні 2016 року, з метою оформлення права на спадщину, вона звернулася до Шепетівської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала повністю з підстав, викладених у заяві.

Представник Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено, що 07 липня 2013 року померла мати заявника ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, що розташовані на території Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується Державними актами про право власності.

Відповідно до довідки Шепетівської державної нотаріальної контори №1404/01-16 від 30 вересня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено.

З довідки ПП «УК«Управдом» № 2956 від 06.10.2016 року слідує, що ОСОБА_1 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_2, яка померла 07.07.2013 року.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтвердили, що ОСОБА_1 на час смерті її матері ОСОБА_2 проживала разом з нею АДРЕСА_1, де доглядала за нею.

Інших спадкоємців немає. Рилівська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 до суду не зверталася.

Визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 на час її смерті та відкриття спадщини, АДРЕСА_1, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявила про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем, її матірю ОСОБА_2, яка померла 07 липня 2013 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик