Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2016 Справа №607/14790/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу:

-- за первісним позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, права та інтереси яких представляє законний представник ОСОБА_5, третя особа на стороні співвідповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ДП «Фаворит-3», про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням;

-- за зустрічним позовом: ОСОБА_5 як в своїх, так і в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження строку тимчасової відсутності не проживання ОСОБА_5 та малолітніх дітей в квартирі, усунення перешкод в користуванні житлом квартирою №9 по вул. Петриківська,18, в м. Тернополі, вселення ОСОБА_5 з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулися в суд з первісним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, права та інтереси яких представляє законний представник ОСОБА_5, третя особа на стороні співвідповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ДП «Фаворит-3» про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою №9 за адресою м.Тернопіль, вул. Петриківська,18.

ОСОБА_5 як в своїх, так і в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить продовжити строк тимчасової відсутності не проживання ОСОБА_5 та малолітніх дітей в квартирі, усунути перешкоди в користуванні житлом квартирою №9 по вул. Петриківська,18, в м. Тернополі, вселити ОСОБА_5 з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1.

Згідно заяв від 22.09.2016р. співпозивачі по первісному позову ОСОБА_3 і ОСОБА_1 просять розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримують.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує повністю, в їх обґрунтування зазначає, що співвідповідач ОСОБА_5 та неповнолітні діти ОСОБА_5 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, коло десяти років, діти ОСОБА_5 взагалі ні разу не були в квартирі, співвідповідач ОСОБА_4 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, із 2000 року. Зазначені особи продовжують перебувати на реєстраційному обліку по місці реєстрації вул. Петриківська,18/9. Співвідповідачі не беруть участь в утриманні помешкання, сплати комунальних послуг, немає їхніх особистих речей. В добровільному порядку залишили квартиру і протягом тривалого проміжку часу не виявляли бажання в ній проживати. В них створенні окремі сімї та проживають окремо. В період відсутності співвідповідачі не проявляли інтересу проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, будь-яких перешкод протягом великого часу їх відсутності їм не чинили і вони не вчиняли дій, які б свідчили про намір проживати в квартирі. А тому, співвідповідачі не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, без поважних на те причин поза меж розумного строку, встановленого нормами Житлового кодексу Української РСР, подальше перебування на реєстраційному обліку співвідповідачів призводить до великих затрат по сплаті комунальних послуг і можливості отримання субсидій, а також вільно користуватися та розпоряджатися квартирою, і що за правилами ЖК Української РСР дозволяє визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Зустрічний позов не визнає, посилаючись на ті обставини, що протягом тривалого проміжку часу ОСОБА_5 не приходила до помешкання, їй не вчинялося будь-яких перешкод у користуванні квартирою. Визнати продовженим строк тимчасової відсутності проживання ОСОБА_5 в квартирі не має ніяких правових підстав, оскільки ОСОБА_5 в добровільному порядку залишала місце свого попереднього проживання в звязку із одруженням, проживала протягом десяти років із своєю сімєю в інших місцях, а тому продовжити встановлений ЖК Української РСР шестимісячний строк, протягом якого зберігається право на користування жилим приміщенням до десяти років, у випадку ОСОБА_5, не можливо.

В судовому засіданні співвідповідач по первісному позову ОСОБА_4 позовні вимоги про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою по вул. Петриківська,18/9, не визнає і просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні співвідповідач по первісному позову ОСОБА_5, яка діє у своїх, так і в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7, позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що вона залишила квартиру по вул. Петриківська,18/9, у 2008 року після одруження. Після народження дитини її в квартиру вже не пустили і вона змушена поїхати до свекрухи в село. В неї склалися неприязні відносини із ОСОБА_2, яка є її мачухою і яка фактично вигнала її з квартири. Протягом тривалого проміжку часу вона з чоловіком та дитиною змушені були шукати різні місця для проживання. Тому, її відсутність в квартирі по вул. Петриківська,18/9, була вимушеною, її не було в місці своєї реєстрації з поважної на те причини. На теперішній час її не пускають до квартири, чинять перешкоди, а тому строк її тимчасової відсутності по місцю проживання слід визнати поважним і продовжити, усунути перешкоди в користуванні квартирою та вселити її разом із дітьми в квартиру по вул. Петриківська,18/9, таким чином задовольнити поданий нею зустрічний позов.

Представник ОСОБА_5 первісний позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, так як тимчасова відсутність ОСОБА_5 та її дітей була вимушена, вона не проживала в квартирі з поважних на те причин, хоча мала бажання, а тому в даному випадку слід продовжити строк її тимчасової відсутності з житловому приміщенні, що виключає застосування ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Також, просить усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні квартирою та вселити ОСОБА_5 із дітьми в квартиру по вул. Петриківська,18/9.

Представник ДП «Фаворит-3»в судове засідання не зявився.

В судовому засіданні представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради просить в задоволенні первісного позову відмовити та в інтересах неповнолітніх дітей задовольнити зустрічний позовом ОСОБА_5

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

Відповідно до довідки ДП «Фаворит-3» від 17.08.2015 року №752 в квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (онук), ОСОБА_7 (онука).

По отриманій інформації із ДП «Фаворит-3» від 08.08.2016р. квартира АДРЕСА_3 перебуває у державній формі власності.

Іншої інформації щодо видачі ордера на вселення осіб в квартиру АДРЕСА_4, сторонами по справі не надано, судом не здобуто та сторонами не подано відповідного клопотання про витребування зазначених доказів.

Після ухвалення судом 02.10.2015р. по справі №607/14790/15-ц заочного рішення про визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 такими, що витратити право на користування квартирою №9 по вул. Петриківській,18, в м. Тернополі, згідно наданої довідки ДП «Фаворит-3» від 08.07.2016р. №1245 ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зняті з реєстраційного обліку по місцю проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Так, відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку ( ст.72 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачі по первісному позову в частині заявлених позовних вимог про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по вул. Петриківська,18/9, в м. Тернополі зазначають, що ОСОБА_4 із 2000 року не проживає в квартирі та не утримує її.

В судовому засіданні згідно наданих ОСОБА_4 пояснень свідчить, що вона після одруження у 2000 році залишила своє місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, два роки проживала у бабусі, з 2004 року проживає з чоловіком в м. Тернополі по вул. Карпенка, де він і зареєстрований.

Таким чином, матеріалами справи та поясненнями самої ОСОБА_4 підтверджено факт не проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5, і наслідком чого є застосування ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР при заявленому позові, а відтак позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по вул. Петриківській,18/9, в м. Тернополі підлягають до задоволення.

В частині обґрунтування заявлених первісних позовних вимог про визнання ОСОБА_5 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням по вул. Петриківська,18/9, в м. Тернополі співпозивачі зазначають, що ОСОБА_5 залишила своє місце проживання після свого одруження в кінці 2007 році, її діти взагалі не проживали і не перебували в квартирі АДРЕСА_5. ОСОБА_5 не оплачувала комунальних послуг, не приймала участі в утриманні житлового приміщення, її речей в квартирі не має. ОСОБА_5 не цікавилася життям свого батька ОСОБА_1, будь-яких перешкод із часу залишення квартири ні ОСОБА_5, а також її дітям не чиняться.

Згідно наданих ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснень вбачається, що в неї склалися неприязні відносини із ОСОБА_2, яка є її мачухою, і яка всілякими способами намагалася позбавити ОСОБА_5 права користування та проживання в квартирі. Після свого одруження в жовтні 2007 року і народження у травні 2008 році сина ОСОБА_8 вона вже не мала можливості повернутися до свого колишнього місця проживання в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_6, і змушена була із чоловіком та сином шукати інше житло. Пізніше коло пяти місяців вони проживали в свекрухи в ІНФОРМАЦІЯ_7, де зареєстрований її чоловік, орендували квартири та кімнати гуртожитків, і з 2011 року протягом пяти років згідно договору оренди проживали в ІНФОРМАЦІЯ_8. На даний час термін дії договору оренди закінчився і вони змушені проживати сімєю у знайомих в квартирі за тимчасової їх відсутності. Зазначає, що частково здійснювала оплату по утриманню будинку ДП «Фаворит-3» та додає копії квитанцій від 10.04.2013р., від 29.03.2013р., від 31.10.2013р., від 19.05.2014р.

При таких обставинах, матеріалами справи та поясненнями ОСОБА_5 підтверджується її відсутність, а також дітей, по місцю свого колишнього проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, більше шести місяців, а саме із кінця 2007 року, доказів вчинення перешкод ОСОБА_5 співпозивачами протягом часу її відсутності, а саме із кінця 2007 року, квартирою по вул. Петриківській,18/9, не подано, а тому є всі наявні правові підстави станом на дату першого звернення до суду для того, щоб визнати ОСОБА_5 та її дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по вул. Петриківській,18/9, в м. Тернополі.

Поряд з цим суд зазначає, що ОСОБА_5 та її діти були відсутні по місцю свого проживання понад шість місяців, а саме із кінця 2007 року, із причин, що прямо залежали від їхньої волі, а саме одруження, створення своєї сімї, і ніяким чином не слід повязувати їхню відсутність по місцю проживання із причин, що не залежали від їхньої волі або дій. Не доведено фактів того, що ОСОБА_5 і дітей всупереч їхньому рішенню або ж в звязку із протиправною поведінкою співпозивачів позбавили права проживання та користування квартирою, а тому не можна вважати відсутність ОСОБА_5 із кінця 2007 року в квартирі по вул. Петриківська,18/9, такою, що виникла із тривала протягом великого проміжку часу із поважних причин, а відтак і можливості, передбаченої ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР на продовження судом шестимісячного строку відсутності особи з поважних причин у жилому приміщенні.

Долучені до матеріалів справи ОСОБА_5 квитанції оплату по утриманню будинку ДП «Фаворит-3» від 10.04.2013р., від 29.03.2013р., від 31.10.2013р., від 19.05.2014р. на думку суду не можуть слугувати належними доказами приймання участі в утриманні ОСОБА_5 житлового приміщення, оскільки згідно вказаних квитанцій оплата приймалася від ОСОБА_2, а також зважаючи на дату їх сплати.

Крім цього, згідно актів від 14.11.2014р., 01.10.2015р., складених в складі комісії представників ДП «Фаворит-3» в присутності сусідів, засвідчено факт відсутності більше року відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в квартирі №9 за адресою м.Тернопіль, вул. Петриківська,18.

Разом з тим, на клопотання представника співпозивача ОСОБА_2 в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Із показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що вона є сусідкою ОСОБА_2, проживає в квартирі із 1997-1998 року, її квартира знаходиться поверхом нижче. Спілкується з ними, звертаються один до одного в разі необхідності. ОСОБА_5 бачила ще тоді, коли вона виходила заміж і від того дня в квартирі по вул. Петриківській,18/9, не бачила. ОСОБА_4 взагалі не знає. Чи вчиняли перешкоди ОСОБА_5 щодо її поселення або ж користування квартирою не бачила і таких фактів не знає.

Із показів ОСОБА_9 вбачається, що він знайомий із сімю ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знає також. В квартирі ОСОБА_2 часто бував, є товаришем ОСОБА_1, під час його перебування в квартирі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не бачив багато років, малолітніх дітей також в квартирі не було.

Свідок ОСОБА_11 надала покази, з яких свідчить, вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_12 Сімю ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знає. В квартирі по вул. Петриківській,18/9, буває 2-3 рази на місяць. Людмила проживала в квартирі до кінця 2007 року і після свого весілля залишила квартиру. Вікторія до весілля вже не жила в квартирі. Діти ОСОБА_5 в квартирі взагалі не проживали. Фактів вчинення перешкод із сторони ОСОБА_12 у допуску ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 у квартиру не знає і не бачила.

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги покази свідків, приходить до висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, обставини щодо відсутності співвідповідачів більше шести місяців по місцю свого проживання визнані самими співвідповідачами в при відсутності доказів поважних на те причин, а відтак є такими, що підлягають до задоволення шляхом визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по вул. Петриківська,18/9, в м. Тернополі. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи співвідповідачами не подано, а судом не здобуто.

В частині зустрічного позову ОСОБА_5 про продовження строку тимчасової відсутності не проживання ОСОБА_5 та малолітніх дітей в квартирі, усунення перешкод в користуванні житлом квартирою №9 по вул. Петриківська,18, в м. Тернополі, вселення ОСОБА_5 з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1, слід відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що якщо наймач або члени його сімї були відсутності з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Аналізуючи вказану норму Кодексу, суд вважає, що вимога про продовження строку відсутності особи з поважних причин не може розглядатися як окрема позовна вимога для захисту свого права чи інтересу, а розглядається та їй надається правова оцінка з підтверджуючими на це доказами в сукупності з іншою позовною вимогою.

Приймаючи до уваги те, що судом при дослідженні первісних позовних вимог надана оцінка поряд із доказами щодо відсутності ОСОБА_5 та її дітей більше шести місяців в житловому приміщенні, відсутність доказів в частині доведення вчинення ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_5 у користуванні квартирою по вул. Петриківська,18/9, а також приймаючи до уваги висновки суду за наслідками розгляду і доведеності первісного позову, що виключає в даному випадку задоволення зустрічного позову, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачеві за рахунок відповідачів солідарно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Первісний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, права та інтереси яких представляє законний представник ОСОБА_5, третя особа на стороні співвідповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ДП «Фаворит-3», про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №9 за адресою м.Тернопіль, вул. Петриківська,18.

3.Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 - 243 грн. 60 коп. судового збору.

4.В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 як в своїх, так і в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження строку тимчасової відсутності не проживання ОСОБА_5 та малолітніх дітей в квартирі, усунення перешкод в користуванні житлом квартирою №9 по вул. Петриківська,18, в м. Тернополі, вселення ОСОБА_5 з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_13