Номер провадження: 22-ц/785/6156/16
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Короткова В.Д., Фальчука В.П.,

при секретарі: Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника Відкритого акціонерного товариства „Імені 28 червня" - Базилюка Климентія Володимировича на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2013 року по цивільній справі за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Імені 28 червня" про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3, який не може через свій похилий вік та матеріальний стан самостійно звернутися до суду, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ВАТ „імені 28 червня" про повернення ОСОБА_3 земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2, загальною площею 4,52 га, вартістю 136522,07 грн., які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом звільнення вказаних земельних ділянок та про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 збитків в сумі 22816, 96 грн.

Позовні вимоги прокурор відповідно до позовної заяви обґрунтовував самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки ОСОБА_3, у зв'язку з чим позивачем унеможливлюється використання земельної ділянки у власних цілях та неодержанням останнім доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2013 року позовну заяву заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ВАТ "Імені 28 червня" повернути ОСОБА_3 земельну ділянку НОМЕР_1, та земельну ділянку НОМЕР_2, загальною площею 3,37 га, вартістю 136522,07 грн., які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом звільнення вказаних земельних ділянок.

Стягнуто з ВАТ "Імені 28 червня" на користь ОСОБА_3 збитки в сумі 22816, 96 грн.

Вирішено питання стосовно судового збору.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року в задоволенні заяви ВАТ "Імені 28 червня" про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2013 року відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2013 року, представник ВАТ „імені 28 червня" - Базилюк Климентій Володимирович звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане заочне рішення суду в частині стягнення збитків, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В іншій частині - заочне рішення ВАТ «Імені 28 червня» не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.

Іншими учасниками процесу заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2013 року не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що:

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 4,14 га. та земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,37 га., а всього загальною площею 4,52 га у межах згідно з планом, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_3, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 280/20 і виданим 02.04.2004 року відділом Держкомзему у Білгород-Дністровському районі.

Частина зазначеної земельної ділянки площею 3,37 га. в порушення ст.ст. 96, 125, 126 Земельного кодексу України самовільно займаються ВАТ "Імені 28 червня".

Так, відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.03.2013, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, ВАТ "Імені 28 червня" використовує земельні ділянки в масивах " 3-4в", "Іс", " 12б", " 4б", " 2г", "Івп", "Іа", " 2а" на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, які належать громадянам згідно державних актів на право приватної власності під багаторічні насадження та, зокрема ОСОБА_3

За вищезазначеними ділянками не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 11.03.2011 року, складеного головним державним інспектором за використанням та охороною земель ОСОБА_4, частина земельної ділянки НОМЕР_2 площею 3,0 га зайнята заликами кореневої системи пеньків.

На підставі акта про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 09.05.2003 року ОСОБА_3 передано земельну ділянку НОМЕР_1, яка зайнята багаторічними насадженнями (виноградниками на пісках) площею 0, 37 га.

Згідно акту визначення збитків власникам земельних ділянок, занятих багаторічними насадженнями ВАТ "Імені 28 червня" від 12.03.2013, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.03.2013 № 61/А-2013 багаторічні насадження, розміщені на землях заявників у відповідності до вимог Закону У країни "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" від 10.07.1996 за № 290/96 ВР були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році Акціонерного товариству "Імені 28 червня".

В результаті бездіяльності ВАТ "Імені 28 червня" всі багаторічні насадження загинули або зріджені до такого стану, що потребують викорчовування та списання, про що свідчать акти обстеження багаторічних насаджень від 16.07.2010, від 25.05.2011, від 01.06.2011. Обстеження багаторічних насаджень, проведене комісією на момент складання цього акту, на масивах " 3-4в", " 1 С", " 12 б", " 4 б", " 2 г", та " 1 вп", " 1 а", " 2 а" свідчать про подальше погіршення стану цих насаджень і характеризується ще більшим їх зрідженням та масовим заселенням дикою поросллю чагарників та акацій.

Таким чином, відповідачем на земельній ділянці позивача розміщені багаторічні насадження, що перебувають на балансі відповідача. У зв'язку з чим, позивачем унеможливлюється використання земельної ділянки у власних цілях.

Згідно акту визначення збитків власникам земельних ділянок, занятих багаторічними насадженнями ВАТ "Імені 28 червня" від 13.03.2013, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.03.2013 № 61/А-2013 розмір річних збитків на 1 га сільськогосподарських угідь визначений на рівні сум щорічного розрахункового доходу, згідно даних таблиці за 2009-2012 рік.

Розрахунковий дохід з 1 га сільськогосподарських угідь, визначений як середня величина, отримана шляхом ділення чистого доходу (виручки) від реалізації продукції рослинництва звітуючи сільськогосподарських підприємств на площу сільськогосподарських угідь цих підприємств завідповідний рік, відповідно до зведених основних економічних показників роботи сільськогосподарських підприємств за 2009-2012 роки (форма № 50-сг), по звітуючим сільськогосподарським підприємствам Білгород-Дністровського району, погоджених з відділом статистики у Білгород-Дністровському районі.

Розрахунковий дохід за 1 га сільськогосподарських угідь за 2010 рік становить 2771,4 грн., 2011 рік - 3289,18 грн., 2012 рік - 3481,43 грн.

Враховуючи те, що площа самовільно зайнятої ВАТ "Імені 28 червня" землі, належної ОСОБА_3 на праві приватної власності, складає 3,37 га, сума завданих збитків за 2011-2012 роки становить: 3, 37 х 3289,18+3,37х3481,43=22816,96 грн.

Згідно з відповіді відділу Держземагенства Білгород-Дністровського району вартість 1 га багаторічних насаджень становить 40511,00 грн. Таким чином, вартість самовільно зайнятої земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 складає 3,37 х 40511 = 136522,07 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідачем ВАТ «Імені 28 червня» за час самовільного зайняття земельних ділянок, належних на праві власності ОСОБА_3 і неможливості останнім використовувати свої земельні ділянки, були завдані збитки в розмірі 22816,96 грн. за період 2011-2012 років.

Будучи не згодним і оскаржуючи заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення збитків, представник ВАТ «Імені 28 червня» разом з тим не оскаржує рішення суду в іншій частині - про зобов`язання повернути позивачу земельні ділянки, зазначаючи в апеляційній скарзі, що земельні ділянки ОСОБА_3 були йому повернуті відповідачем ще до ухвалення оскаржуваного заочного рішення від 17.07.2013 року і тому в цій частині рішення не зачіпає прав ВАТ «Імені 28 червня».

Таким чином, рішення суду першої інстанції переглядається тільки в оскаржуваній частині, зокрема в частині вимог про стягнення збитків з відповідача на користь позивача, які задоволені міськрайонним судом у повному обсязі.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Прокурор заявляючи в інтересах ОСОБА_3 позовні вимоги до відповідача про стягнення збитків посилався на п. «д» ст. 156 та ст. 157 ЗК України та обґрунтовував заявлені вимоги тим, що частина з належних позивачу 4,52 га. загальної площі земельних ділянок - 3,37 га. у 2011-2012 роках були самовільно зайняті ВАТ «Імені 28 червня» та розміщені багаторічні насадження, які перебувають на балансі відповідача і це унеможливлювало у вказаний період часу використання позивачем земельної ділянки у власних цілях.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України кожна сторона до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Даних вимог процесуального закону як прокурором, який заявив позов в інтересах ОСОБА_3 так і самим ОСОБА_3 не виконано.

Однак за допомогою даних Єдиного Державного реєстру судових рішень, встановлено, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства ВАТ ім. 28 червня про примушення до виконання умов договору та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2009 року стягнуто з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_3 орендну плату за договором оренди земельної частки (паю) від 07.08.2002 року № 119 за період з 07.10.2006 року по 07.10.2007 року у розмірі 854 грн., стягнуто з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_3 неустойку за договором оренди земельної частки (паю) від 07.08.2002 року № 119 за період з 07.10.2006 року по 07.10.2007 року у розмірі 773 грн. Стягнуто з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 20000 грн.. Зобов`язано ВАТ «Імені 28 червня» викорчувати коріння фрукотових дерев на площі 3 га. ділянка № 47, 19 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відомості про скасування даного заочного рішення відсутні.

Як вбачається зі змісту описової та мотивувальної частини даного заочного рішення ОСОБА_3 звертався до судуіз позовом до ВАТ імені 28 червня про примушення до виконання умов договору та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вказуючи, що вони з відповідачем уклали договір оренди земельної частки (паю) № 119 від 07 серпня 2002 року строком на п'ять років - до 07 серпня 2007 року, однак за період 2007 року відповідачем не виконано умови договору, а саме не виплачена орендна плата.

Також позивач вказує, що відповідачем, порушено умови договору, а саме п. 3,5 про обов'язки орендатора, який передбачає, що орендатор зобов'язаний після закінчення строку Договору оренди повернути орендодавцю орендовану землю, в якості, пригодної для використання її за цільовим призначенням, але після закінчення строку договору оренди відповідачем залишено на полі не викорчувані коріння дерев на площі трьох гектар, що перешкоджає використанню землі за призначенням.

Крім того, в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства ВАТ ім. 28 червня про стягнення збитків. Дані вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що 07.08.2002 року між ним та ВАТ «ім.28 Червня» був укладений договір оренди земельного паю №119, строком на п'ять років. Після закінчення строку договору, відповідачем порушені його умови, а саме обов'язки орендатора, які передбачають, що орендатор зобов'язаний повернути орендодавцю орендовану землю в якості, придатної для використання її за цільовим призначенням, але відповідачем на полі площею 3-х гектарів залишені не викорчуванні коріння дерев, що перешкоджає у використанні землею за призначенням. Позивач власними силами провів розкорчовку фруктових дерев на площі 3-х гектарів. 14.06.2013 року складений акт обстеження земельної ділянки, в якому вказано, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. В зв'язку з чим позивач не міг використовувати свою земельну ділянку за призначенням, своїми власними силами провів розкорчовку фруктових дерев та йому завдано шкоду

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.06.2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. При цьому апеляційний суд відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження по виконанню заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2009 року, відповідно якого зобов'язано ВАТ «ім.28 Червня» викорчувати коріння фруктових дерев на площі трьох гектарів, ділянка № 47,19 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, отже витрати по викорчовуванні насаджень мали бути здійснені в рамках виконавчого провадження, за рахунок витрат на проведення виконавчих дій.

Як вбачається з акту визначення збитків власникам земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями ВАТ «Імені 28 червня», затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації 15.03.2013 року земельні ділянки заявники отримали у власність у відповідності до Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» та на підставі розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації , які видані протягом 2003-2004 років внаслідок чого громадянами отримані державні акти про право власності на землю. Багаторічні насадження розміщені на їх землях у відповідності до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 року за № 290/96 ВР були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році Акціонерному товариству імені 28 червня. З середини 2008 року (01.07.2008 року) з невідомих причин ВАТ «Імені 28 червня» припинило свою виробничу та фінансову діяльність (т.1 а. с.23-25).

Дані обставини узгоджуються з:

- актом обстеження багаторічних насаджень від 16.07.2010 року, зі змісту якого вбачається, що на час складення акту, господарська та фінансова діяльність ВАТ «Імені 28 червня» не здійснюється протягом 2- х років (т.1 а. с. 15);

- актом обстеження багаторічних насаджень від 25.05.2011 року зі змісту якого вбачається, що на час складення акту, ВАТ «Імені 28 червня» не здійснює роботи по догляду за виноградними насадженнями протягом 2008-2011 років (т.1 а. с. 18).

Крім того, зі змісту акту обстеження від 11.03.2011 року земельної ділянки на території Салганської сільської ради за межами села загальною площею 4,52 га., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Обстеження земельної ділянки проведено у зв`язку з рекультивацію (п.5). Інші пункти, зазначені в акті, як можливі причини обстеження, зокрема: самовільне зайняття земельної ділянки; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, зняттям грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу; необхідністю оформленння спеціального дозволу на зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки у якості підстав та причин перевірки дотримання вимог земельного законодавства не зазначені. В акті відображено, що земельна ділянка на підставі державного акту ОД № 000384 використовується ОСОБА_3, але на площі 3,0 га. знаходяться залишки корневої системи, пеньки від персикового саду. Обстежена земельна ділянка потребує рекультивації. Акт від 11.03.2011 року підписаний ОСОБА_3 без зауважень (т.1 а. с. 16).

В жовтні 2011 року та в грудні 2012 року позивач ОСОБА_3 звертався до ВАТ «Імені 28 червня» з листами, де пропонував укласти договір оренди належних йому земельних ділянок, де знаходяться багаторічні насадження, які перебувають на балансі ВАТ «Імені 28 червня». Наявність цих насаджень, які залишені без догляду ВАТ «Імені 28 червня», на думку позивача, не надають йому права здавати земельні ділянки в оренду іншим особам, про що зазначено у даних листах від 13.10.2011 року та від 29.12.2012 року (т.1 а. с. 27).

Будь-які відомості про те, що відповідач прийняв пропозицію позивача і уклав протягом 2011-2012 років договір оренди земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Таким чином аналіз вказаних документів вказує на відсутність самовільного зайняття у 2011-2012 роках земельної ділянки ОСОБА_3 з боку ВАТ «Імені 28 червня». Більше того, із акту обстеження від 10.03.2011 року, який складався в прист уності ОСОБА_3 і копія якого йому 11.03.2011 року була вручена під підпис, свідчить про те, що земельна, яка належить ОСОБА_3 використовується ним самим.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Позовні вимоги до відповідача про стягнення збитків прокурором в інтересах ОСОБА_3 заявлені з посиланням на п. «д» ст. 156 та ст. 157 ЗК України та обґрунтуванням заявлених вимог тим, що частина з належних позивачу 4,52 га. загальної площі земельних ділянок - 3,37 га. у 2011-2012 роках були самовільно зайняті ВАТ «Імені 28 червня», на яких були розміщені багаторічні насадження, які перебувають на балансі відповідача і ці обставини унеможливлювали у вказаний період часу використання позивачем земельної ділянки у власних цілях.

Проте за встановлених в судовому засіданні обставин та представлених позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог, не вбачається самовільного зайняття відповідачем протягом 2011-2012 років земельної ділянки № 47, 19 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Жодного належного доказу, що містив би відомості, які конкретні дії безпосередньо відповідача перешкоджали позивачу на власний розсуд вільно використовувати належну йому земельну ділянку, ані прокурором в інтересах ОСОБА_3, ані самим ОСОБА_3 до суду не представлені.

Що стосується законодавчого врегулювання спору між сторонами стосовно стягнення збитків внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та залишення не розкорчованих корінь та пеньків колишнього персикового саду, які знаходилися на частині земельної ділянки ОСОБА_3 то слід зазначити наступне.

У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки; 2)шкоди; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором.

Відповідно до ст.ст.152,156 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Вказаний перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вже зазначалося, в якості обґрунтування заявлених вимог, прокурор в інтересах ОСОБА_3 послався на самовільне зайняття відповідачем протягом 2011-2012 років частини земельної ділянки позивача площею 3,37 га., де розташовані багаторічні насадження, які знаходяться на балансі відповідача і які внаслідок бездіяльності відповідача прийшли в негідність, залишені на земельній ділянці позивача, яка при таких обставинах потребувала рекультивації, яка не проведена відповідачем, що унеможливлювало використання земельної ділянки позивачем на власний розсуд з метою отримання доходу (особисте використання або передача в оренду іншим особам).

Проте, ані прокурором, яким пред'явлено позов в інтересах ОСОБА_3, ані самим ОСОБА_3 не представлено будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 мав дійсний намір самостійно обробляти належні йому земельні ділянки і отримувати дохід від їх використання або вжив конкретні дії щодо їх передачі у користування (оренду) іншим особам для отримання доходів у вигляді орендних платежів в період, за який він просив стягнути збитки (2011-2012 роки), однак не зміг цього зробити саме з у зв`язку створенням перешкод у цьому з боку ВАТ «Імені 28 червня» та наявністю вини даного товариства (посадових осіб підприємства під час виконання ними трудових обов`язків).

Як вбачається з обґрунтувань наведених ОСОБА_3 у позові до ВАТ «Імені 28 червня» у цивільній справі про стягнення збитків, рішення по якій ухвалено Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 23.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.06.2016 року, ОСОБА_3 самостійно приступив до використання земельної ділянки і розкорчував коріння та пеньки колишнього фруктового саду, що знаходилися на частині належної йому земельної ділянці №47,19 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Крім того, постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження по виконанню заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2009 року, відповідно якого зобов'язано ВАТ «ім.28 Червня» викорчувати коріння фруктових дерев на площі трьох гектарів, ділянка № 47,19 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Проте позивач не обгрунтовував заявлені вимоги про стягнення збитків, невиконанням відповідачем рішення суду, що вступило в законну силу.

Як вже встановлено і не заперечується сторонами справи, ОСОБА_3 є власником земельних ділянкок № 47,19 на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району загальною площею 4,52 га. На частині земельної ділянки площею 3,37 га. розташовані багаторічні насадження, які знаходяться на балансі ВАТ «Імені 28 червня».

Згідно ст.79 ЗК України, ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки, отже, з часу передачі земельних ділянок у власність фізичних осіб останні стали відповідно і власниками багаторічних насаджень.

Враховуючи викладене, у правовідносинах, що склалися між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та громадянином, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Перебування багаторічних насаджень на балансі підприємства не може вважатись підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємств (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації).

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25 лютого 20115 року при розгляді справи № 6-14цс15.

Отже, той лише факт, що у 2001 році багаторічні насадження були передані на баланс відповідача, ВАТ «Імені 28 червня», не можуть служити підставою для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності.

Тому позивач ОСОБА_3 будучи власником земельної ділянки та багаторічних насаджень, розташованих на земельних ділянках на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, й згідно із ст. ст. 317, 319 ЦК України сам зобов'язаний підтримувати багаторічні насадження у придатному для використання стані.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. А також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси (ст. ст. 45, 46 ЦПК України).

У абзаці 2 п. 11 постанови № 14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз'яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини 1 та 2 статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Таким чином, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що ані прокурором в інтересах позивача ані самим позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач порушує, не визнає або оспорює права позивача.

За таких обставин, виконуючи повноваження апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на захист свого права у випадку порушення його відповідачем, але в судовому засіданні не доведено, що саме відповідач порушив його права. Тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України у даному випадку права позивача не підлягають судовому захисту.

Аналогічна право позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-84цс14, яка згідно з ч. 1 ст. 360-1 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, судова колегія звертає увагу на наступне.

Статтею 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, тимчасового зайняття лісових земель, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі ст.157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Заявляючи про збитки, прокурор наводячи розрахунок розміру збитків, скористався актом визначення збитків, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної адміністрації 15.03.2013 року. В даному акті для визначення розміру збитків застосована методика розрахунку, яка передбачена Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 (т.1 а. с.22-24)

Разом з тим, розмір збитків, заподіяних внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, обчислюється за спеціальною методикою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" від 25.07.2007 року № 963.

Прокурором же в інтересах ОСОБА_3, що підтримано останнім, збитки були розраховані виходячи із затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, який до правовідносин щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, не застосовується.

Отже, розмір заподіяної відповідачем шкоди визначений не у відповідності з вимогами чинного законодавства, в зв'язку з чим позовні вимоги не можуть бути задоволеними.

Отже, вимоги заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора, заявлені в інтересах ОСОБА_3 до ВАТ «Імені 28 червня» про стягнення збитків є необґрунтованими, безпідставними та крім того, розрахунок збитків в контексті навдених у позові обставин і обґрунтувань був визначений не у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Таким чином, заявлені заступником прокурора в інтересах ОСОБА_5 вимоги про стягнення збитків з наведених у позові підстав та обґрунтувань в контексті встановлених судом обставин задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення збитків з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_3 не може залишатися в законній силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задовленні вимог про стягнення збитків.

Оскільки питання про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору в сумі 228 грн. 16 коп. судом першої інстанції пов`язувалося із задоволенням вимог про стягнення збитків в сумі 22816,96 грн. (22816*1%=228,16 грн.), то приймаючи до уваги скасування заочного рішення з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення збитків, рішення суду в частині вирішення питання про судові витрати в дохід держави також слід скасувати. Заочне рішення суду в частині задоволених вимог про зобов`язання вчинити певні дії не оскаржене і в апеляційному порядку не переглядалося.

Судова колегія доходить висновку, що заочне рішення суду в частині задоволення позовних вимог заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора, заявлені в інтересах ОСОБА_3 до ВАТ «Імені 28 червня» про стягнення збитків та вирішення питання про стягнення судового збору в дохід держави не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Відкритого акціонерного товариства „Імені 28 червня" Базилюка Климентія Володимировича - задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2013 року в частині задоволення позовних вимог заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора, заявлених в інтересах ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про стягнення збитків та вирішення питання про стягнення судового збору в дохід держави - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора, заявлених в інтересах ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про стягнення збитків в сумі 22816 грн. 96 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: В.П. Фальчук

В.Д. Коротков