УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані позивачем і не оплачені відповідачем житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 1 364 грн 75 коп., інфляційних втрат за час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 376 грн 24 коп. та 3 % річних в розмірі 14 грн 67 коп. у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, пені в порядку, передбаченому п. 2.2.5 укладеного між сторонами договору «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» в розмірі 1 168 грн 29 коп. та судового збору в розмірі 243 грн 60 коп.

Позовні вимоги ТОВ «Рада» обґрунтувало тим, що товариство надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території по АДРЕСА_1. Відповідач є власником квартири № АДРЕСА_1 у вказаному будинку, однак ОСОБА_6 не виконує належним чином договірних зобов'язань зі сплати позивачеві вартості наданих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просив суд стягнути у обраний ним спосіб.

ОСОБА_6, заперечуючи проти позову, вказала на відсутність у позивача права вимоги до неї в даному випадку, оскільки будинок по АДРЕСА_1 з 1 листопада 2014 року перебуває на балансі та управлінні не позивача у справі, а об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» (далі - ОСББ «13-й квартал»), яке і надає послуги по утриманню вказаного будинку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги за листопад-грудень 2014 року в розмірі 412 грн 57 коп., інфляційні втрати в розмірі 156 грн 29 коп., 3 % річних в розмірі 7 грн 15 коп. та 243 грн 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат у справі.

У касаційній скарзі ТОВ «Рада» просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до районного суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між сторонами у справі по наданню/оплаті житлово-комунальних послуг припинилися 1 листопада 2014 року після вступу в управління житловим комплексом по АДРЕСА_1 замість позивача ОСББ «13-й квартал». Розрахунок заборгованості по житлово-комунальним послугам позивачем зроблено за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, тобто за період відсутності між сторонами у справі відповідних правовідносин, тому районний суд визнав позов безпідставним.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості районним судом визнано неналежним доказом у справі з тих підстав, що розрахунок не засвідчено печаткою позивача і підписано особою, яка не наділена повноваженнями на складання фінансових документів. Також судом встановлено, що відповідачем за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року оплачувалися усі рахунки за комунальні послуги, про що матеріали справи містять відповідні докази. Фактично суд відмовив у позові через недоведеність його підстав та безпідставність його вимог.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погодився, встановив, що ОСББ «13-й квартал», незважаючи на те, що у 2014 році прийняло будинок по АДРЕСА_1 на баланс, послуги по вивезенню твердих побутових відходів та технічного обслуговування ліфтів забезпечило лише з 1 січня 2015 року, послуги по забезпеченню надання електричної енергії - з 26 лютого 2015 року (з моменту набрання чинності відповідними договорами, укладеними ОСББ «13-й квартал» з іншими суб'єктами господарювання).

До 1 січня та 26 лютого 2015 року вказані вище житлово-комунальні послуги щодо квартири № АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_6, забезпечувалися позивачем у справі (ТОВ «Рада») через контрагентів товариства на підставі договірних зобов'язань між ними. ОСОБА_6 перебувала з ТОВ «Рада» у договірних відносинах на підставі договору «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» від 10 грудня 2004 року і дія такого договору продовжилася після прийняття у 2014 році будинку по АДРЕСА_1 на баланс ОСББ «13-й квартал», оскільки сторони договору його не розірвали.

Апеляційний суд вважав, що відповідач повинна сплатити позивачеві вартість наданих ТОВ «Рада» послуг за період листопад-грудень 2014 року (послуги по вивезенню твердих побутових відходів та технічного обслуговування ліфтів, по забезпеченню надання електричної енергії), а також сплатити за прострочення грошового зобов'язання інфляційні втрати та пеню (3 %) в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, компенсувати пропорційно задоволеним вимогам судові витрати у справі.

Позов у частині вимог про стягнення пені за умовами договору від 10 грудня 2004 року «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території» апеляційним судом визнано безпідставним з посиланням на відсутність вини ОСОБА_6 у порушенні зобов'язання перед ТОВ «Рада», що звільняє споживача послуг від такої відповідальності.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що 10 грудня 2004 року між ТОВ «Рада» та ОСОБА_6 укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до умов якого ТОВ «Рада» надає послуги з утримання будинку (споруд) та прибудинкової території, житлово-комунальні послуги (централізоване водо-, теплопостачання та водовідведення), послуг по санітарно-технічному обслуговуванню будинку, диспетчеризації і технічного обслуговування ліфтів, вивозу побутових відходів, обслуговування водостоків, люків, димовентиляційних каналів та інші комунальні послуги, а ОСОБА_6 зобов'язалася оплачувати ці послуги (а. с. 7-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець ‒ суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

ОСББ «13-й квартал» 30 вересня 2014 року більшістю голосів затвердило рішення - з 1 листопада 2014 року стати управителем та балансоутримувачем будинку № АДРЕСА_1 в одній особі. Протоколом загальних зборів від 16 жовтня 2014 року № 2/2014 було ухвалено всі договори, угоди, договірні зобов'язання між власниками квартир у будинку № АДРЕСА_1 та ТОВ «Рада» вважати такими, що втратили чинність, кожний власник розриває договори, укладені з ТОВ «Рада» (а. с. 42. 43).

Листом від 3 листопада 2014 року ОСББ «13-й квартал» повідомило ТОВ «Рада» про відмову співвласників будинку від послуг товариства з утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 45).

01 червня 2015 року співвласники будинку № АДРЕСА_1 склали акт про підтвердження відсутності фізичного доступу працівників ТОВ «Рада» до будинку після прийняття рішення ОСББ «13-й квартал» 16 жовтня 2014 року (яким зафіксовано відмову співвласників будинку від послуг ТОВ «Рада») та здійснення робіт/послуг по обслуговуванню будинку у період починаючи з 1 листопада 2014 року ОСББ «13-й квартал» як управителя будинку (а. с. 60).

Починаючи з листопада 2014 року відповідачем ОСОБА_6 плата за житлово-комунальні послуги (обов'язків платіж) сплачувалася на рахунок ОСББ «13-й квартал» (а. с. 40, 41).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону виконавець ‒ суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 25 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом (ч. 1 ст. 1 Закону).

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону, якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача, який здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням.

З відповіді забудовника ПАТ «Позняки-Жил-Буд» на звернення депутата Київської міської ради від 23 вересня 2014 року вбачається, що відповідне рішення Київська міська рада про призначення балансоутримувача вказаного будинку не приймала. ТОВ «Рада» не є балансоутримувачем та управителем будинку АДРЕСА_1, а здійснює його обслуговування на підставі договорів між власниками квартир та нежитлових приміщень (а. с. 55- 57).

Як зазначено вище, згідно з протоколом загальних зборів об'єднання співвласників ОСББ «13-й квартал» від 16 жовтня 2014 року № 2/2014 всі договори, угоди, договірні зобов'язання власників квартир у АДРЕСА_1 та ТОВ «Рада» втратили чинність і кожен власник розриває договірні відносини з ТОВ «Рада»; прийнято АДРЕСА_1 на баланс ОСББ «13-й квартал» та визначено ОСББ «13-й квартал» балансоутримувачем і управителем АДРЕСА_1; уповноважено правління ОСББ «13-й квартал» укласти договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» до 01 листопада 2014 року, про що повідомити ТОВ «Рада». У подальшому такі договори були укладені ОСББ «13-й квартал».

Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, суд апеляційної інстанції зазначені вище обставини та ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону залишив поза увагою, помилково вважав, що позивач після 01 листопада 2014 року на підставі укладеного між ним та відповідачем договору має права, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на отримання оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Крім того, апеляційним судом не спростовано доводи районного суду про недоведеність належними доказами факту наявності і розрахунку заборгованості відповідача, наданого позивачем у справі.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не має заборгованості за житлово-комунальні послуги за спірний період перед позивачем, оскільки сплачує за них балансоутримувачу будинку - ОСББ «13-й квартал», а стосунки між ТОВ «Рада» та ОСББ «13-й квартал» не можуть впливати на обсяг відповідальності споживача, який виконує свої обов'язки зі сплати за послуги з обслуговування і управління житловим будинком.

За таких обставин, рішення апеляційного суду визнати законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, не можна. Таке судове рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції, як це передбачено вимогами ст. 339 ЦПК України, з урахуванням того, що доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи висновків районного суду про безпідставність та недоведеність заявлених позивачем вимог в рамках даного спору не спростовують.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2015 року скасувати, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.О. Дьоміна
Судді:Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік