№ 754/3110/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ Євробанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Адміністрація ПАТ КБ Євробанк звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 23067,67 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, про що надав суду письмову заяву, просив розглянути справу у відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила зменшити розмір неустойки, нарахованої кредитором, через її надмірний розмір, а також враховуючи майновий стан відповідача.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Так, судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між ПАТ КБ Євробанк, та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №PR-001801, відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, з кредитним лімітом 12000 грн., із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Факт укладення кредитного договору підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, в т.ч. кредитним договором з додатками, який підписано сторонами, розрахунком заборгованості.

Як вбачається зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного Кодексу України щодо договору позики.

Позивач виконав умови договору, а саме встановив ОСОБА_1 кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 12000 грн., і ці гроші були отримані позивачем шляхом зняття готівкових коштів через банкомати, що підтверджується наданими суду письмовими доказами.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань за договором належним чином не виконує, повернення боргу та сплату відсотків згідно затвердженого графіку не здійснює. У звязку із цим станом на 25.02.2016 року у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 23067 грн. 67 коп., в т.ч. 12000 грн. - заборгованість за кредитною лінією, 10467,67 грн. штрафні відсотки за прострочену заборгованість, 600 грн. за обслуговування карткового рахунку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, в разі несвоєчасного повернення борг стягується в порядку виконання зобовязань. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась неповернутою, та сплати належних йому процентів.

Оскільки своїх зобовязань щодо повернення боргу відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотків, комісій та штрафів підлягають повному задоволенню, в той час коли позов в частині стягнення пені слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

За правилами ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Як вбачається з п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Враховуючи заяву відповідача про зменшення розміру неустойки, приймаючи до уваги явну неспіврозмірність суми штрафних відсотків відносно розміру заборгованості за кредитом, враховуючи майновий стан відповідача ОСОБА_1, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, закріплених в ст. 3 ЦК України, зокрема принципу справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних відсотків до 2000 грн..

Також у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.15, 30, 209, 212 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за Договором кредитної лінії №PR-001801 від 25.12.2013 року, в сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн., понесені позивачем у звязку із розглядом цивільної справи та підтверджені документально судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн., а всього стягнути 15378 (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляційна скарга може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я :