Справа №490/1365/16-ц 12.05.2016 12.05.2016 12.05.2016
Провадження №22-ц/784/1057/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Богуславській О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Бєлана М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до Миколаївського національного університету

ім. В.О.Сухомлинського

про зобов'язання вчинити дії

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського (далі - Університет) про зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач зазначав, що 30 листопада 2015 року на виконання судового рішення Університет видав йому диплом НОМЕР_1. Проте виданий диплом не відповідає вимогам до документу про вищу освіту, які передбачені Порядком замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - Порядок), оскільки інформація в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - ЄДЕБО) не відповідає інформації, яка містилась у первинному дипломі, виданому йому у 1981 році, а інформація на матеріальному (паперовому) носії не відповідає інформації ЄДЕБО.

Посилаючись на порушення своїх прав та перешкоди у працевлаштуванні за отриманою кваліфікацією, ОСОБА_1 просив зобов'язати Університет видати йому диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г.Бєлінського за спеціальністю «математика» та присвоєння кваліфікації «вчителя математики».

Представник Університету позов не визнав, посилаючись на те, що диплом позивачу у листопаді 2015 року видано у відповідності до змісту рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року, а створення документу про вищу освіту в ЄДЕБО без визначення освітньо-кваліфікаційного рівня технічно неможливо.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року позов задоволено, відповідача зобов'язано видати ОСОБА_1 диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г.Бєлінського за спеціальністю «математика» та присвоєння кваліфікації «вчителя математики».

В апеляційній скарзі представник Університету просив рішення скасувати, посилаючись на невірну оцінку судом дій Університету при видачі диплому 30 листопада 2015 року, а також ухвалення судом такого рішення, яке виконати неможливо.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період 1976-1981 років проходив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського, правонаступником якого є Університет, по спеціальності «математика» та отримав диплом НОМЕР_3, в якому було зазначено, що рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1981 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «вчитель математики» (а.с.63, далі - диплом 1981 року). Документ мав описки.

У 1993 році ОСОБА_1 видано диплом НОМЕР_2, який також мав певні недоліки (а.с. 62).

21 червня 2000 року позивачу видано диплом спеціаліста НОМЕР_4 (далі - диплом 2000 року) з відтворенням тої інформації, яку містив диплом 1981 року (а.с. 61).

Не погодившись з визначенням його кваліфікації спеціаліста, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з вимогами визнати диплом спеціаліста недійсним, у задоволенні яких відмовлено (а.с. 123-131), а також з вимогою зобов'язати відповідача видати йому диплом бакалавра, які задоволені частково рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року. Не встановивши підстав для видачі диплома бакалавра, суд зобов'язав Університет видати ОСОБА_1 диплом, який за змістом відповідає диплому 1981 року (а.с. 22-24, 25-28).

30 листопада 2015 року на виконання судового рішення Університет оформив замовлення на створення інформації в ЄДЕБО та у відповідності до встановленої програми про тип документу зазначив - диплом спеціаліста державного зразка (а.с. 44), а на відтворення цієї інформації на матеріальному носії - оформив та видав позивачу диплом НОМЕР_1 (а.с.2).

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 30 березня 2016 року Університет зобов'язано анулювати документ про вищу освіту (диплом) НОМЕР_1 (а.с. 143-146).

В суді представник Університету пояснив, що виконати судове рішення у іншій спосіб, а саме сформувати в ЄДЕБО інформацію про отриману освіту без зазначення освітньо-кваліфікаційного рівня, які були введені в системі освіти з 1991 року та згодом змінювались, неможливо.

Позивач ОСОБА_1 вважає порушенням своїх прав визначення документом про вищу освіту (дипломом, виданим 30 листопада 2015 року), його кваліфікації як «спеціаліст», яку він при навчанні не отримував.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 пояснив, що вимагаючи диплом державного зразка, він має на увазі документ про освіту, який повністю відповідав би вимогам Порядку, а також отриманій ним кваліфікації вчителя математики, вважаючи таким документом диплом бакалавра. Такі вимоги викладені в заяві ОСОБА_5 від 24 березня 2016 року (а.с.147).

Отже, спір між сторонами виник з таких питань: якому ступеню (рівню) сучасної освіти відповідає отримана позивачем вища освіта у 1981 року, яким документом це підтверджується і в якому порядку такий документ може бути отриманий.

Так, статтею 7 Закону «Про вищу освіту» встановлені види документів про вищу освіту (наукові ступені) за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра, диплом бакалавра, диплом магістра, диплом доктора філософії, диплом доктора наук.

Відповідно до пункту 2 Порядку документом про вищу освіту є інформація, сформована в ЄДЕБО згідно з переліком інформації, яка повинна міститися в документах про вищу освіту державного зразка, затвердженим постановою КМУ від 31 березня 2015 року № 193 (далі - Перелік), та відтворена на матеріальному носії поліграфічним способом про здобуті особою спеціальність та спеціалізацію.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що такою інформацією в документах про вищу освіту державного зразку є кваліфікація випускника - здобутий ступень вищої освіти, спеціальність та спеціалізація, а в деяких випадках і професійна кваліфікація.

Форми дипломів молодших бакалаврів, бакалаврів, магістрів на інш., як документів про вищу освіту державного зразка, затверджені наказом МОіН України від 12 травня 2015 року №525 «Про затвердження форм документів про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка та додатків до них, зразка академічної довідки» ( далі - Наказ №525).

Отже, вирішуючи вимоги позивача у запропонований ним спосіб - видати диплом державного зразка, суд мав би фактично вирішити питання про те, якому освітньо-кваліфікаційному рівню відповідає повна вища освіта радянського часу, яку фактично отримав ОСОБА_1 у 1981 році.

Проте Закон «Про освіту» 1991 року, яким запроваджені освітньо-кваліфікаційні рівні, Закон «Про вищу освіту» 2002 року, які діяли до 1 липня 2014 року, а також Закон «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року, яким запроваджена інша система рівнів та ступенів вищої освіти, не передбачали та не передбачають будь-яких порівнянь вищої освіти радянського часу з введеними освітньо-кваліфікаційними рівнями, що діяли до 1 липня 2014 року, та рівнями та ступенями вищої освіти, діючими зараз.

Проведення таких досліджень та ідентифікація освіти різних часів виходить за межі компетенції суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови КМУ від 12 листопада 1997 року №1260 «Про документи про освіту та вчені звання», яка діяла до вересня 2015 року, та пункту 2 Постанови КМУ від 31 березня 2015 року №193 «Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка» документи про вищу освіту та вчені звання, видані раніше уповноваженими закладами освіти та органами виконавчої влади, є дійсними та обміну не підлягають.

Отже, права позивача не можуть бути поновлені шляхом покладення на Університет обов'язку видати диплом того чи іншого ступеня вищої освіти (молодшого бакалавра, бакалавра, магістра).

До того ж, вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача видати диплом бакалавра були предметом судового розгляду, та у задоволенні цих вимог відмовлено (а.с.22-24).

Видача документа про вищу освіту державного зразка без визначення ступеня вищої освіти діючими нормативним актами не передбачена.

Покладення на відповідача обов'язку відповідача видати диплом державного зразка без зазначення певної форми документу, яка передбачена Наказом №525, та без інформації про ступень вищої освіти, як то зазначено у пункті 1 Переліку, призведе до неможливості виконання судового рішення та виникнення нових судових спорів.

Разом з тим, пунктами 19 та 20 Поряду передбачено порядок відновлення прав осіб, які отримали вищу освіту раніше та втратили, пошкодили документи про вищу освіту, або такі документи мали помилки.

Аналіз цих норм свідчить про те, що повторне виготовлення документа про вищу освіту у зв'язку з наявністю в ньому помилок можливо лише відносно тих документів, які виготовлені з 2000 року (пункт 19).

Особи, які мали документи про вищу освіту, виготовлені до 2000 року, мають право лише на отримання дублікату цього документу у разі його втрати (знищення). Порядок виправлення помилок у таких документах не передбачено.

На теперішній час ОСОБА_1 не має документу про вищу освіту, а саме диплом 1981 року та повторний диплом 2000 року - знищені (а.с.56), а диплом, виданий у листопаді 2015 року, анульовано судовим рішенням ( а.с. 143).

Отже, право позивача на отримання документу про вищу освіту державного зразка може бути поновлено у спосіб та в порядку, як передбачені пунктом 20 Порядку.

Аналогічну за змістом відповідь ОСОБА_1 надано і Міністерством освіти і науки України від 10 березня 2016 рок (а.с. 116-117).

Таким чином, позов ОСОБА_1 про зобов'язання видами диплом державного зразка, в якому відтворити інформацію, викладену в дипломі 1981 року, підлягає частковому задоволенню, а саме шляхом покладення на відповідача обов'язку видати ОСОБА_1 дублікат документа про вищу освіту у відповідності до вимог пунктів 20, 21 Порядку.

Покладення на відповідача такого обов'язку не є виходом за межі позову, оскільки у такий спосіб відновлюється право ОСОБА_1 на отримання документу про вищу освіту державного зразка, в якому відтворюється дійсна інформація про набуту ним кваліфікацію, що по суті і є позовною вимогою.

Оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов, не звернув належної уваги на суть спору між сторонами, а покладаючи на відповідача обов'язок видати диплом державного зразку без зазначення його форми та необхідної інформації за ЄДЕБО, не врахував неможливість його виконання, судове рішення підлягає зміні.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївського національного університету імені В.О.Сухомлинського задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Миколаївський національний університету імені В.О.Сухомлинського видати ОСОБА_1 дублікат документу про вищу освіту відповідно до пунктів 20, 21 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 6 березня 2015 року №249.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О. Данилова

Судді І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська