У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що йому та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить по 7/25 частини будинку, який розташований по АДРЕСА_1. Зазначав, що ОСОБА_5 чинить йому перешкоди у користуванні зазначеним будинком та не дає ключі від його двору. Співвласником інших 11/25 часток зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2, третя особа у справі.

У зв'язку з чим ОСОБА_4 просив суд: усунути перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження будинком шляхом вселення в 14/25 частини будинку; зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження 14/25 частини будинку та зобов'язати її надати йому ключі від двору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 жовтня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_5, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Вселено ОСОБА_4 у будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права власності, належній йому 7/25 частини зазначеного будинку. Зобов'язано ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 ключі від двору та будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 1 жовтня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа - ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою.

Ухвалою Запорізької області від 14 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині вселення ОСОБА_4 у житловий будинок скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, районний суд, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 391 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що внаслідок дій ОСОБА_5 позивач був позбавлений законного права на користування спірним житловим будинком, в якому йому належить на праві власності 7/25 частини.

При цьому апеляційний суд вірно зазначив, що між сторонами у справі, як співвласниками, склався певний порядок користування будинком і захист права власності позивача не порушує прав іншого співвласника - третьої особи у справі ОСОБА_2 Вимог про встановлення іншого порядку користування житловим будинком заявлено не було.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько