ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/342/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Петриківський РС ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

Обставини справи:

15.04.2016 ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (діла Відповідач) про визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком №373 по вул. Леніна в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй належить домоволодіння, що знаходиться за вище вказаною адресою. З Відповідачем вона перебувала у шлюбі, але подружні стосунки припинені та 14.11.2014 ухвалено відповідне судове рішення про розірвання шлюбу. У квітні 2015 року Відповідач забрав свої особисті речі та виїхав з будинку, про що складено відповідні акти депутатами Курилівської селищної ради. Факт не проживання Відповідача також можуть бути підтверджені свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 З того часу та дотеперішній час з Відповідачем спільного господарства не ведуть, живуть окремо.

21.07.2016 Відповідачем подано зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя.

30.08.2016 Позивачем уточнено свої вимоги та доповнено також вимогами про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 03.10.2016 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в частині визнання домоволодіння №373 по вул. Леніна, 373 в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частини цього домоволодіння залишено без розгляду.

Також ухвалою суду від 18.10.2016 затверджено мирову угоду сторін щодо розподілу мана подружжя, та провадження в цій частині закрито.

В судовому засіданні Позивач та її представник ОСОБА_5 позов підтримали, просили його задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 позов визнали, не заперечували проти його задоволення.

Представник третьої особи не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню.

Судом беззаперечно встановлено, що Відповідачем визнано факт того, що він не проживає за місцем реєстрації з квітня 2015 року, а тому дані факти доказуванню не підлягають, відповідно до ст. 61 ЦПК України.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, положення ст. 174 ЦПК України щодо визнання Відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне прийняти рішення про визнання Відповідача таким, який втратив право на користування житловим будинком №373 по вул. Леніна в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, який належить Позивачу.

Щодо розподілу процесуальних витрат, Позивач та її представник просили віднести ці витрати на їх рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком №373 по вул. Леніна в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 20.10.2016.

Суддя ОСОБА_7