Справа № 370/1192/15-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 22-ц/780/4918/16 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 4 25.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Макарівського нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, витребування майна та визнання права власності на будинок, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що в 2014 році їй стало відомо про порушення відповідачами її прав власності на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Просила визнати недійсним рішення виконкому Вільнської сільської ради Макарівського району Київської області №29 від 20.06.2007 року про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на спірний будинок;
визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року на вказаний будинок, виданий виконкомом Вільнської сільської ради Макарівського району Київської області на ім`я ОСОБА_4 ;
визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , від 22.04.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
витребувати на її користь з незаконного володіння ОСОБА_2 і ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 ;
визнати за нею право власності на вказаний будинок;
Відповідно до вимог ч.2 ст.31 ЦПК України позивач збільшила позовні вимоги з посиланням на те, що в первинній позовній заяві нею не були враховані обставини, які потребують окремого встановленням судовим рішенням юридичного факту, а саме:
Просила встановити факт того, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є одна і таж сама особа, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та вважати її ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є Її матір`ю.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надав.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогами закону.
Вимогами ст..215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не встановлюється. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною 1 ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Судом першої інстанції встановлено, що з посвідки про народження серії НОМЕР_2 від 30.09.1944 року вбачається, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Юрівка, а її батьками вказані: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.10, 11, 12).
Згідно свідоцтву про одруження серії НОМЕР_3 від 16.09.1967 року, виданого Жовтневим райбюро ЗАГС м.Києва, ОСОБА_7 1944 року народження зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та прийняла прізвище ОСОБА_10 (а.с.13).
Згідно свідоцтву про смерть, виданого 20.05.1971 року Вільнянською сільською радою, ОСОБА_6 померла в селі Юрівка Макарівського району Київської області 18.05.1971 року у віці 46 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №3 (а.с.15, 16).
З матеріалів інвентаризаційної справи №117 Макарівського бюро технічної інвентаризації вбачається, що згідно рішенню Вільнянської сільської ради Макарівського району Киїської області №29 від 20.06.2007 року «Про право оформлення права приватної власності», розглянувши заяву ОСОБА_4 про оформлення права приватної власності на житловий будинок, керуючись ст..30 п. «Б» параграфа 5-10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», виконавчий комітет вирішив: оформити право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 згідно записів погосподарської книги №4, особовий рахунок № НОМЕР_4 по Вільнянській сільській раді. Макарівському бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 (а.с.90-110).
З акту про поліпшення домоволодіння в АДРЕСА_1 , від 30.06.2016 року, вбачається, що зроблений фундамент під хатою; будинок обшитий сайдінгом; дах перекритий ондуліном; вставлені металопластикові вікна по всьому будинку; вхідні двері; до хати прибудована веранда, яка обшита вагонкою; на криницю поставлена корба та навіс; на території домоволодіння поставлена альтанка; посаджені дерева, кущі, квітники; зроблений душ та вбиральня. З цього комісією зроблений висновок про те. що до огляду домоволодіння знаходилось в незадовільному стані, а станом на 30.06.2015 року стан будинку та прибудинкової території знаходиться в задовільному стані (а.с.188).
Згідно листів-відповідей №565-02.2-28 від 22.08.2015 року, №61-02.2-28 від 11.02.2016 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, державна реєстрація шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 не виявлена по відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області. Перевірку проведено з 01.01.1940 року по теперішній час. Перевірку наявності актових записів проведено по даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян та по архіву відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області (а.с.207, 244).
З архівної довідки №9/137752 від 02.03.2004 року Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що по документам обліку безповоротних втрат сержантів і солдат Радянської Армії встановлено, що рядовий ОСОБА_8 1923 року народження, уродженець Київської області Бишівського району с.Юрівка, призваний Бишівським РВК пропав безвісті в жовтні 1943 р. Дружина ОСОБА_6 проживала по місцю народження врахованого. Врахований в 1946 році по матеріалам Бишівського РВК, так як відомостей про його долю з військової частини не надходило (а.с.243).
Згідно листу-відповіді №149 від 28.08.2015 року Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, підтверджуючих даних відповідно до записів погосподарської книги №3 будинку АДРЕСА_1 , за 1958, 1959, 1960 роки про те, що ОСОБА_11 є чоловіком ОСОБА_5 у сільській раді немає. Записи проводилися відповідно до інструкції ведення погосподарськиого обліку затвердженої Міністерством статистики України. Підтверджуючих даних відповідно до записів погосподарської книги №2 будинку АДРЕСА_1 , за 1958, 1959, 1960 роки про те, що ОСОБА_7 була виключена з даної погосподарської книги та те, що остання проживала в 1960 році у м.Києві немає. Записи проводилися відповідно до інструкції ведення погосподарськиого обліку затвердженої Міністерством статистики України (а.с.205, 208, 209).
З погосподарських книг Вільнянської сільської ради Макарівського району Киїської області: книга №3 за 1958, 1959, 1960 роки: зазначено, що господарство перебувало в колгоспі ім..Щорса; вказані ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.139, 140);
- книга №2 за 1961, 1962, 1963 роки: зазначено, що господарство перебуває в колгоспі ім..Щорса; вказані ОСОБА_6 1925 року народження, ОСОБА_7 відсутня з18.05.1961 року (а.с.141, 142);
- книга №2 за 1964, 1965, 1966 роки: зазначено, що господарство перебувало в колгоспі ім..Щорса; вказані ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище ОСОБА_7 закреслено та зазначено, що відсутня з 1960 року, г.Київ на роботі (а.с.143, 144);
- книга №2 за 1971-1973 роки: зазначено, що господарство перебувало в колгоспі ім..Щорса; прізвище ОСОБА_6 закреслено та зазначено про те, що померла; вказані: ОСОБА_11 голова родини, ОСОБА_12 дружина, які уклали шлюб 24.08.1989 року (а.с.19-23, 147, 148).
Згідно наданих приватним нотаріусом Дарнопих Т.М. належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 22.04.2008 року та документів, які були надані для оформлення вказаного правочину, встановлено, 22.04.2008 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купили домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить продавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , виданого 14.12.2007 року виконкомом Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області на підставі рішення виконкому на №29 від 20.06.2007 року. Право приватної власності ОСОБА_4 на відчужене домоволодіння зареєстроване у Макарівському бюро технічної інвентаризації 14.12.2007 року, номер запису 1, реєстраційний номер 21426435. На час укладання договору купівлі-продажу відчужуване домоволодіння нікому іншому не було продано, не подароване, іншим способом не відчужене, під заставою (в тому числі податковою) не перебувало, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесене. Під забороною відчуження (арештом) згідно витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна домоволодіння, що відчужується за договором, не перебувало (а.с.71-84).
Судом першої інстанції достовірно встановлено, що на час укладання договору купівлі-продажу спірного будинку, будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.12.2007 року. На час укладання договору купівлі-продажу свідоцтво про право власності на нерухоме майно ніким не було оспорено, не визнано недійсним, тому відповідачі-покупці набули право власності на спірний будинок в законний спосіб. Позивач не є стороною правочину, а правові наслідки недійсності правочину поширюються виключно на сторони оспорюваного договору купівлі-продажу.
Вимогами ст.548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1. якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 2. якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Пунктом 1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені такої інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Враховуючи вищенаведена та виходячи з вимог ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.1, 4 ст.60 ЦПК України суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних, допустимих доказів прийняття нею спадщини, та поважності причин неможливості оформити спадкові права на спірний будинок починаючи з 18.05.1971 року дня смерті спадкодавця. Крім того, позивачка стверджувала про те, що її мати не змінювала прізвище у зв`язку з укладанням шлюбу. Не може бути встановленим факт тотожності осіб, що три особи жіночої статі, які народили у різний час є особою померлою в певний час -18.05.1971 року.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.
При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: