Справа № 644/399/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2016 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретарів: Лазарєвої М.Ю., Жигуна О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача - ВАТ «Турбоатом»: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та інших виплат, які не були сплачені на час звільнення, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати незаконним та скасувати наказ № 510-к від 17.12.2014 р. про звільнення її з займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, виданий генеральним директором ВАТ «Турбоатом» ОСОБА_5; поновити її на посаді машиніста крану 5-го розряду цеху № 60 ВАТ «Турбоатом»; стягнути з ВАТ «Турбоатом» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з ВАТ «Турбоатом» на її користь заробітну плату та інші виплати, які не були сплачені на час звільнення станом на 17.12.2014 р.; стягнути з генерального директора ВАТ «Турбоатом» - ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона згідно наказу № 420 від 09.12.2003 р. була прийнята машиністом крану 4-го розряду в цех № 83 ВАТ «Турбоатом» з 09.12.2003 р.

На підставі наказу № 48 від 01.02.2006 р. позивача переведено машиністом крану 5-го розряду цеху № 83 ВАТ «Турбоатом». Наказом № 132 від 05.05.2006 р. позивача було переведено машиністом крану 5-го розряду в цех № 73 ВАТ «Турбоатом» з 05.05.2006 р.

З 03.07.2006 р. по 17.12.2014 р. позивач працювала машиністом крану 5-го розряду цеху № 60 ВАТ „Турбоатом" на підставі наказу № 188 від 03.07.2006 р.

Згідно наказу № 510-к від 17.12.2014 р. позивача звільнено з підприємства на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. Зі змісту копії вказаного наказу позивачу стало відомо, що підставою для звільнення є протоколи засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці № 79 від 24.11.2014 р.та № 84 від 10.12.2014 р.

Позивач вважає підстави звільнення незаконними та необґрунтованими, оскільки не відповідають фактичним обставинам. Наказ № 510 від 17.12.2014 р. підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням відповідачами діючого законодавства про працю України.

На підтвердження цього зазначила, що з 11.09.2014 р. виконуючим обов'язки начальника цеху № 60 ВАТ „Турбоатом" було призначено ОСОБА_6 Останній протягом робочого дня був відсутній на своєму робочому місці, оскільки займався організацією банкету з нагоди свого дня народження. Цього дня позивач знаходилась на робочому місці та виконувала свої професійні обов'язки - керувала краном 16-295 у цеху № 60 ВАТ „Турбоатом". Крім неї у вказаному цеху також працювали інші робітники, в тому числі стропальник ОСОБА_7 та стажер стропальника ОСОБА_8. Останній не мав відповідного дозволу на виконання робіт, пов'язаних з небезпекою. Але за вказівкою ОСОБА_6 фактично їх виконував. При виконанні робіт по скантуванню камери вагою понад 5-ть тонн лопнув стропильний трос, який чіпляв за спеціальну скобу крану стропальник ОСОБА_7 Внаслідок обриву стропильного тросу було травмовано ОСОБА_8, який від отриманих тілесних ушкоджень помер 13.09.2014 р. в ХМКЛШНМД № 4. Безпосередньо після вказаних подій було встановлено, що стропильний трос, який чіпляв ОСОБА_7 був значно меншого діаметру, ніж встановлено діючими нормами безпеки праці. Але, намагаючись спочатку скрити факт нещасного випадку на підприємстві ОСОБА_6 забороняв викликати лікарів для надання необхідної медичної допомоги ОСОБА_8, а потім надав вказівку сфальсифікувати матеріали розслідування та підмінити стропильний трос, який лопнув на інший - відповідного діаметру, що й було зроблено. Під час проведення перевірки позивача було опитано про обставини нещасного випадку інспектором держтехнагляду, якого вона повідомила про фальсифікацію з боку виконуючого обов'язки начальника цеху № 60 ОСОБА_6 та про підміну стропильного тросу. Її пояснення обурили ОСОБА_6, останній став чинити на неї тиск та пообіцяв звільнити з займаної посади за будь-яких підстав, якщо вона не перепише свої пояснення. Виконувати вимоги ОСОБА_6 вона категорично відмовилась. Не дочекавшись результатів роботи комісії по перевірці обставин нещасного випадку, 15.09.2014 р. за вказівкою ОСОБА_6 було видано наказ, відповідно до якого позивач була відсторонена від виконання своїх професійних обов'язків без обґрунтування підстав прийнятого рішення. Протягом декількох наступних днів ОСОБА_6 шантажував її, залякував та наполягав на її звільненні за власним бажанням, тобто за ст. 38 КЗпП України, що вона робити категорично відмовилась.

При таких обставинах, 18.09.2014 р. позивач була вимушена звернутись з відповідною заявою на ім'я прокурора м. Харкова та повідомити про підробку матеріалів розслідування нещасного випадку та зловживаннях, які мали місце з боку виконуючого обов'язки цеху № 60 ВАТ «Турбоатом» ОСОБА_6 На підставі її заяви, у відповідності до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 214 КПК України, відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України в діях ОСОБА_6 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дізнавшись про звернення до правоохоронних органів, ОСОБА_6 ініціював проведення засідань комісії по перевірці знань з питань охорони праці, які відбулися 24.11.2014 р. та 10.12.2014 р. Вказані засідання мали формальний характер та були направлені не на перевірку знань, а на приниження гідності позивача з метою подальшого звільнення з займаної посади. Крім того, при проведенні «перевірки знань» були суттєво порушені її права, які полягають в наступному.

До початку засідання комісії позивач не була ознайомлена з наказом про підстави її проведення, дату та час. Про проведення вказаного засідання позивача було повідомлено безпосередньо на робочому місці та вже після початку роботи комісії.

До цього часу позивач не ознайомлена належним чином з результатами засідань комісії, які відбулися 24.11.2014 р. та 10.12.2014 p., оскільки їй не було надано для ознайомлення ані протоколи засідань, ані атестаційні листи. За вказаних обставин вона була позбавлена можливості звернутись до комісії по трудових спорах у відповідності до ч. 1 ст. 225 КЗпП України з відповідною заявою про порушення свого права. Про результати засідань комісій, які відбулися 24.11.2014 р. та 10.12.2014 р., вона дізналась лише ознайомившись зі змістом наказу про звільнення, копію якого їй було вручено 17.12.2014 р.

Також позивач звертає увагу на те, що згідно встановленого порядку проведення атестації працівників, перевірка знань комісією проводиться один раз на рік. Результати комісії оформлюються протоколом комісії, який надається для ознайомлення працівникові та підписується членами комісії. Крім того, комісія зобов'язана ознайомити робітника з результатами атестації негайно після прийняття рішення. Так, рішення засідання попередньої комісії, яке відбулося 18.04.2014 р. внесене до її посвідчення та є дійсним до 18.04.2015 р. включно. Результати засідань комісії, які відбулися 24.11.2014 р. та 10.12.2014 р. не внесені у відповідному порядку до вказаного посвідчення, оскільки вони не спростовують попереднього рішення комісії, яке є для робітника єдиним підтвердженням його відповідності займаній посаді.

Крім вказаного вище, при звільненні відповідачем були порушені положення діючого КЗпП України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з робітником з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу - первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого органу про звільнення працівника з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України розглядається профспілковою організацією у п'ятнадцятиденний строк (ч. 2 ст. 43 КЗпП України).

Як вбачається зі змісту наказу № 510-к підставою для звільнення є результати засідань комісій від 24.11.2014 р. та 10.12.2014 р. За результатами атестації і 24.11.2014 p., і 10.12.2014 р. комісією встановлено, що її знання з питання охорони праці нібито не відповідають встановленим вимогам. За результатами засідання комісії, яке відбулося 24.11.2014 р. ОСОБА_6 ініціював звернення адміністрації з відповідним поданням до первинної профспілкової організації з метою отримання згоди на її звільнення. З вказаних підстав відбулося засідання комітету профкому цеху № 60, на якому вона була присутня. За результатами розгляду подання, заслухавши її пояснення, профспілка не надала згоду на її звільнення, про що було складено відповідний протокол № 9 від 02.12.2014 р. Зі змістом протоколу вона була особисто ознайомлена та поставила свій підпис. Але, таке рішення профспілки нe влаштовувало виконуючого обов'язки цеху № 60 ВАТ „Турбоатом" ОСОБА_6 Таким чином, останній наполягав на повторному проведенні засідання комісії, яке відбулося 10.12.2014 р. Не ознайомивши її з результатами роботи комісії ОСОБА_9 знову підготував звернення до профспілки з метою отримання згоди на звільнення. Друге засідання комітету профкому цеху № 60 з питання її звільнення відбулося 16.12.2014 р. Під час засідання профспілки був присутній ОСОБА_6, який чинив тиск на голову профспілки, а також голова профспілки ОСОБА_10 та позивач. Інші члени профспілки на засіданні не були присутні. Таким чином, засідання не могло відбутися, оскільки відсутній необхідний кворум, передбачений статутом. Позивача на засідання ніхто не запрошував, на засідання вона з'явилась за власною ініціативою, оскільки їй випадково стало відомо про засідання профспілки саме з питання її звільнення. Таким чином, фактично ніякого засідання профспілки 16.12.2014 р. не було та ніякого протоколу не складалось. Про існування сфальсифікованого протоколу № 9 від 16.12.2014 р. позивачу стало відомо лише при ознайомленні з наказом № 510-к про звільнення. На цей час позивачу відомо, що за вказівкою ОСОБА_6 протокол засідання профспілки № 9 від 02.12.2014 р. було знищено, а замість нього за № 9 було складено новий протокол від 16.12.2014 р. зовсім іншого змісту.

Посилаючись на вказане вище позивач, вважає, що її звільнення проведене з порушенням положень ст. 43 КЗпП України.

Також посилаючись на ч. 2 ст. 40 КЗпП України зазначила, що звільнення працівника з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається лише тоді, коли неможливо перевести робітника на іншу посаду за його згодою. Її звільнення проведене без дотримання вказаної норми.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України при звільненні з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в день звільнення з робітником слід провести кінцевий розрахунок та фінансові виплати. У день звільнення робітнику вручається копія наказу та трудова книжка.

В порушення вказаної норми при її звільненні з нею не було проведено кінцевих розрахунків, до цього часу не сплачені нараховані суми станом на 17.12.2014 р.

Також позивач вказує, що позбавивши її роботи без будь-яких правових підстав, їй завдано моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування наявності та розміру спричиненої моральної шкоди позивач зазначила, що атестація, яка відбувалась відносно неї відповідно до протоколу № 79 від 24.11.2014 р. та № 84 від 10.12.2014 р. виключно була направлена не на встановлення відповідності займаній роботі, а мала вигляд публічного приниження керівництвом. Оскільки рішення комісією було прийнято під натиском представника адміністрації ВАТ „Турбоатом" ОСОБА_6, воно не відповідає фактичним обставинам. Висновки комісії були зроблені без будь-якого аналізу її знань і це дуже принизило її як людину, і як робітника, який за весь час роботи на підприємстві не мав жодного стягнення за будь-які порушення трудової дисципліни.

Більш того, ознайомившись з копією наказу про звільнення та дізнавшись про висновки комісії, вона остаточно втратила спокій та сон. У зв'язку з постійним психічним завантаженням у неї загострились хронічні захворювання.

Усе викладене дуже негативно вплинуло на її моральний стан та стан здоров'я, що в цілому змінило її життя, оскільки вона втратила нормальні життєві зв'язки з суспільством.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримала у повному обсязі.

Представники відповідача ВАТ «Турбоатом» проти позову заперечували вважаючи його безпідставним. Представник ОСОБА_3 у письмових запереченнях зазначив, що 11.09.2014 р. у цеху № 60 стався нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, в результаті якого потерпілий - стропальник ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких 13.09.2014 р. помер.

За фактом вказаного нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, комісією з розслідування нещасного випадку, до якої входили, в тому числі, і посадові особи ТУ Держгірпромнагляду в Харківській області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків України у м. Харкові, проведено розслідування.

За результатами розслідування, комісією складено ОСОБА_6 за формою Н-5 та ОСОБА_6 за формою Н-1.

Згідно з висновками комісії, нещасний випадок з ОСОБА_8 стався, у тому числі, і у зв'язку з порушенням машиністом крану цеху № 60 ОСОБА_1 вимог безпеки при експлуатації вантажопідіймального крану.

Одночасно, комісія зобов'язала ВАТ «Турбоатом» в строк до 31.01.2015 р. провести позачергове навчання та перевірку знань з питань охорони праці всім машиністам кранів цеху № 60.

На виконання вимог комісії з розслідування нещасного випадку, який стався із стропальником ОСОБА_8, генеральним директором ВАТ «Турбоатом» 07.11.2014 р. прийнято наказ № 239-ОВ «Про виконання заходів, передбачених актом спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельними наслідками зі стропальником ОСОБА_8В.», яким винних посадових осіб та працівників підприємства притягнуто до відповідальності, а також враховуючи тяжкі наслідки, завдані нещасним випадком, та вказівки комісії, зобов'язано всім машиністам кранів цеху № 60 провести позачергове навчання та перевірку знань з питань охорони праці (п. 4 додатку № 1 до Наказу № 239-ОВ від 07.11.2014 p.).

Таким чином, на виконання вимог комісії з розслідування нещасного випадку, який стався із стропальником ОСОБА_8, що викладені у акті № 6 від 05.11.2014 р. (Форма Н-1), та вимог Генерального директора ВАТ «Турбоатом», викладених у наказі № 239-ОВ від 07.11.2014 p., постійнодіючою комісією здійснено перевірку знань машиністів кранів цеху № 60 з питань правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів.

За результатами засідання комісії з перевірки знань було складено протокол № 79 від 24.11.2014 p., відповідно до якого ОСОБА_1 не знає питання, які перевірялись.

10.12.2014 р. було проведено повторну перевірку знань машиніста крану цеху № 60 ОСОБА_1 з питань правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, за результатами перевірки складено протокол № 84, з висновком, про те, що ОСОБА_1 не знає питання, які перевірялись.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, в тому числі, у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. Ця норма передбачає звільнення працівника з займаної посади, в тому числі, і внаслідок незадовільних результатів перевірки знань з питань охорони праці.

16.12.2014 р. відбулося засідання цехового профкомітету цеху № 60 на якому розглянуто питання можливості звільнення машиніста крану ОСОБА_1

За результатами засідання профспілковим комітетом цеху № 60 було прийнято рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що відображено у протоколі № 9 засідання цехового комітету.

Отже, ВАТ «Турбоатом» вважає, що звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу Генерального директора ВАТ «Турбоатом» № 510-К від 17.12.2014 р. за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом поряду. Надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У запереченнях проти позову зазначив ті ж самі обставини що і представник заводу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач згідно наказу № 420 від 09.12.2003 р. була прийнята машиністом крану 4-го розряду в цех 83 ВАТ «Турбоатом» з 09.12.2003 р.

На підставі наказу № 48 від 01.02.2006 р. позивача переведено машиністом крану 5-го розряду цеху 83 ВАТ «Турбоатом». Наказом № 132 від 05.05.2006 р. позивача було переведено машиністом крану 5-го розряду в цех 73 ВАТ «Турбоатом» з 05.05.2006 р.

З 03.07.2006 р. по 17.12.2014 р. позивач працювала машиністом крану 5-го розряду цеху № 60 ВАТ „Турбоатом" на підставі наказу № 188 від 03.07.2006 р.

Згідно наказу № 510-к від 17.12.2014 р. позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. У наказі про звільнення зазначено, що підставою для звільнення є протоколи засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці № 79 від 24.11.2014 р.та № 84 від 10.12.2014 р.

Необхідність у проведенні позачергової перевірки знань з охорони праці була викликана наступним.

11.09.2014 р. у цеху № 60 ПАТ «Турбоатом», в якому працювала машиністом крану позивач - ОСОБА_1, стався нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, в результаті якого потерпілий - стропальник ОСОБА_8 від обриву строп та падіння вантажу, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких в подальшому, а саме 13.09.2014 p., помер.

За фактом вказаного нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, комісією з розслідування нещасного випадку, до якої входили, в тому числі, і посадові особи ТУ Держгірпромнагляд у Харківській області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків України у м. Харкові, проведено розслідування.

За результатами розслідування, комісією складено ОСОБА_6 за формою Н-5 та ОСОБА_6 за формою Н-1.

Згідно з висновками комісії, нещасний випадок з ОСОБА_8 стався, у тому числі, і у зв'язку з порушенням машиністом крану цеху № 60 ОСОБА_1 вимог безпеки при експлуатації вантажопідіймального крану.

Одночасно, комісія зобов'язала ВАТ «Турбоатом» в строк до 30.11.2014 р. провести позачергове навчання та перевірку знань з питань охорони праці всім машиністам кранів цеху № 60.

Згідно висновку судової в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 438 від 23.03.2015 p., дії (бездіяльність) ОСОБА_1 щодо порушення вимог Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) кранів мостового типу, знаходились у причинному зв'язку з тяжкими наслідками, що мали місце у вигляді травмування потерпілого ОСОБА_8

На виконання вимог комісії з розслідування нещасного випадку, який стався із стропальником ОСОБА_8, генеральним директором ПАТ «Турбоатом» 07.11.2014 р. видано наказ № 239-ОВ «Про виконання заходів, передбачених актом спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельними наслідками зі стропальником ОСОБА_8В.», яким винних посадових осіб та працівників підприємства притягнуто до відповідальності, а також враховуючи тяжкі наслідки, завдані нещасним випадком, та вказівки комісії, зобов'язано всім машиністам кранів цеху № 60 провести позачергове навчання та перевірку знань з питань охорони праці (п. 4 додатку № 1 до Наказу № 239-ОВ від 07.11.2014 p.).

Таким чином, на виконання вимог комісії з розслідування нещасного випадку, який стався із стропальником ОСОБА_8, що викладені у акті № 6 від 05.11.2014 р. (Форма Н-1), та вимог генерального директора ПАТ «Турбоатом», викладених у наказі № 239-ОВ від 07.11.2014 p., постійно діючою комісією здійснено перевірку знань машиністів кранів цеху № 60 з питань безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів.

Відповідно до п. 2.13 Положення про порядок проведення навчання і перевірки знань по питанням охорони праці на ВАТ «Турбоатом», затвердженого наказом генерального директора ВАТ «Турбоатом» від 22.07.2005 р. за № 51-ОВ, при незадовільних результатах перевірки знань з питань охорони праці робітники на протязі одного місяця повинні пройти повторне навчання і повторну перевірку знань. При незадовільних результатах повторної перевірки знань питання відносно працевлаштування робітника вирішується відповідно до діючого законодавства. Відповідно до п. 2.14 вказаного Положення робітники які не пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони праці не допускаються до роботи.

Відповідно до 2 абз. п.4.6 Положення робітники підрозділів, на яких стався нещасний випадок із смертельним наслідками повинні на протязі місяця пройти позачергове навчання і перевірку знань з питань охорони праці.

За результатами засідання комісії з перевірки знань було складено протокол № 79 від 24.11.2014 p., відповідно до якого ОСОБА_1 показала незадовільний результат.

Наказом в.о. генерального директора заводу №490-к від 01.12.2014 р. ОСОБА_1 була відсторонена від роботи по керуванню вантажопідіймальним краном до проходження нею позачергової перевірки знань.

10.12.2014 р. було проведено повторну перевірку знань машиніста крану цеху № 60 ОСОБА_1 з питань правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, та за результатами перевірки складено протокол № 84, з висновком, про те, що ОСОБА_1 не знає питання, які перевірялись. Тобто, фактично була виявлена невідповідність працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.2 ст. 40 цього Закону може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою згодою.

Виборчий орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Відповідно до колективного договору на 2014 рік ВАТ «Турбоатом» та п.2.7 Положення про профспілкову організацію цеху № 60 ВАТ «Турбоатом» питання погодження подання про розірвання трудового договору з працівником з ініціативи роботодавця у випадках, передбачених законодавством відносяться до компетенції цехового комітету цехової профспілкової організації.

16.12.2014 р. відбулося засідання профспілкового комітету цеху № 60 на якому розглянуто подання заступника генерального директора по управлінню персоналом, режиму і правовій роботі ОСОБА_11 від 15.12.2014 р. з приводу можливості звільнення машиніста крану ОСОБА_1

За результатами засідання профспілковим комітетом цеху № 60, чотирма членами комітету із семи обраних, троє були відсутні з поважних причин, прийнято рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що відображено у протоколі № 9 засідання цехового комітету. Питання про звільнення розглядалося у присутності ОСОБА_1

Пунктом 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до п. п.18, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може виконувати покладених на нього обов'язків. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами в справі.

ВАТ «Турбоатом» надано суду копії протоколів та екзаменаційних карток, що підтверджують факт незадовільної здачі первинного та повторного екзаменів з питань охорони праці, які відбулися 24.11.2014 р. та 10.12.2014 p., також надані протоколи комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 10.10.2013 р. та 15.10.2013 p., які підтверджують той факт, що позивачка і протягом 2013 року під час попередніх атестацій показувала незадовільні результати з перевірки знань з питань охорони праці, що виключає будь-які сумніви щодо об'єктивності звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Під час розгляду справи були допитані в якості свідків члени комісії з перевірки знань з питань охорони праці, а саме: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які підтвердили, що іспити з перевірки знань в тому числі і при перевірці знань у ОСОБА_1, проходили у повній відповідності до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів ПАТ «Турбоатом», неупереджено та обєктивно, чим спростували доводи позивача щодо здійснення тиску на членів екзаменаційної комісії з боку адміністрації підприємства.

Також були допитані в якості свідків члени профспілкової організації цеху № 60 ОСОБА_17, ОСОБА_18 та начальник цеху № 60 ОСОБА_6, які підтвердили, що дійсно, в порядку ст. 43 КЗпП України, з профспілковою організацією адміністрацією підприємства було погоджено звільнення ОСОБА_1 Згода профспілкової організації на звільнення позивачки була надана у зв'язку із незадовільним складанням іспиту з питань охорони праці та систематичними порушеннями позивачкою вимог чинного законодавства з питань охорони праці.

Також відповідачем були надані характеристики на позивачку, з яких вбачається, що вона дійсно під час роботи у різних виробничих підрозділах ПАТ «Турбоатом» систематично порушувала вимоги з техніки безпеки, в тому числі з питань безпечної експлуатації кранів, в результаті чого були випадки завдання шкоди майну підприємства та здоров'ю фізичних осіб, в тому числі і самій ОСОБА_1

Тому проведені 24.11.2014 р. та 10.12.2014 р. на ВАТ «Турбоатом» позачергові перевірки знань з охорони праці лише підтвердили той факт, що ОСОБА_1 не відповідала на момент звільнення вимогам до кранівника.

Доводи позивачки щодо здійснення тиску на неї з боку керівництва цеху та адміністрації підприємства, а також щодо упередженого звільнення з підприємства, під час судового розгляду позову не знайшли свого підтвердження, відповідних доказів цим обставинам суду не надано.

Навпаки, свідки, допитані по справі, зокрема ОСОБА_19 та ОСОБА_20, підтвердили обґрунтованість рішення про її звільнення, оскільки порушення правил техніки безпеки з боку ОСОБА_1 були непоодинокі, у звязку з чим вона не мала довіри у колективі, що є досить важливим фактором у професії кранівника.

Також судом встановлено, що керівництвом підприємства на виконання вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП ОСОБА_21, у період з часу коли трапився нещасний випадок до часу її звільнення неодноразово пропонувалося перейти на іншу роботу, на що позивач категорично відмовлялася. Свою відмову пояснювала тим, що вона буде працювати на підприємстві тільки машиністом крану. Зазначену обставину не спростовувала і сама ОСОБА_1

Отже, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу Генерального директора ПАТ «Турбоатом» № 510-К від 17.12.2014 р. за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 з приводу поновлення її на роботі і повязаними з цим наслідками є такими, що не підлягають задоволенню.

Під час судового розгляду також встановлено, що ВАТ «Турбоатом» при звільнені позивача були дотримані вимоги ст. ст. 47, 116 КЗпП України, тобто 17.12.2014 року у день звільнення їй крім трудової книжки та наказу про звільнення були виплачені всі належні їй суми від підприємства. Зазначене підвернено довідкою ВАТ «Турбоатом» від 26.07.2016 р. за № 2-249 про проведення повного розрахунку з позивачем та розрахунковими листами наданими представником відповідача. Крім того, зазначену обставину визнала і сама позивач.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом не вбачається підстав і для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення прав позивача у сфері трудових відносин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 40, 43, 47, 116, 237-1 КЗпПУ, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та інших виплат, які не були сплачені на час звільнення, стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду

Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня

винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: А.К. Сітало