АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Рубан С.М.

при секретарі - Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що з 11 жовтня 2001 року і до 16 січня 2015 року працював у відповідача на різних посадах, коли був звільнений за угодою сторін.

Проте під час звільнення відповідач не сплатив позивачу у належному розмірі сум, належних при звільненні, а саме суму 2735 грн.

За судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року, який набрав законної сили 15 січня 2016 року, було стягнуто із відповідача на користь позивача 2735 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

11 березня 2016 року позивач отримав вищезазначену суму, яка була зарахована відповідачем на картковий банківський рахунок позивача.

Враховуючи вищевикладене просив стягнути із відповідача на свою користь 180103.68 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.(а.с. 1-9)

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що при звільненні позивача утримав із його заробітної плати зайво сплачені 2735 грн. надбавки за вислугу років, якої позивач був позбавлений у зв'язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення наказом від 24.11.2014 року № 201-к. Вказаного наказу позивач не оскаржував.

16 січня 2015 року позивач не працював, оскільки перебував на лікарняному, 21 січня 2015 року до відповідача надійшов лікарняний позивача у зв'язку з чим було здійснено коригування виплат, 16 лютого 2015 року позивач особисто отримав розрахунковий листок та довідки про доходи. (а.с.22-27)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року у позові ОСОБА_1 до ПАТ «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено. (а.с.54, 58-60)

В апеляційній скарзі позивач зазначав про порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заявленого позову.( а.с. 63-66)

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник відповідача - ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи сторін та скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що з 11 жовтня 2001 року ОСОБА_1 працював у відповідача на різних посадах, коли наказом від 14 січня 2015 року № 4-к був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 16 січня 2015 року.(а.с. 3, 28)

Під час звільнення відповідач не сплатив позивачу суму 2735 грн., в розрахунковому листі за січень 2015 року зазначив вказану суму як утримання зайво виплачених коштів.(а.с. 4, 29)

Відповідно до наказу відповідача від 24 листопада 2014 року № 201-к, ОСОБА_1 був позбавлений надбавки за вислугу років в розмірі 2735 грн. за листопад 2014 року у зв'язку із застосуванням дисциплінарного стягнення. Цей наказ був доведений ОСОБА_1 під особистий підпис 24 листопада 2014 року і останнім не оскаржувався. (а.с. 30)

За розрахунковими листками заробітної плати позивача за листопад 2014 року позивачу була виплачена надбавка за вислугу років (місячна) в розмірі 2735 грн., а в грудні 2014 року ОСОБА_1 надбавка за вислугу років не встановлювалась і не виплачувалась, відсутні відомості щодо такої і в розділі утриманих грошових сум.(а.с. 10)

За судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року, який набрав законної сили 15 січня 2016 року, було стягнуто із відповідача на користь позивача 2735 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Вказаний судовий наказ був пред'явлений до виконання виконавчою службою.(а.с. 5-6)

22 лютого 2016 року відповідач зарахував зазначену суму на рахунок вказаний державним виконавцем, а 11 березня 2016 року позивач отримав вищезазначену суму - 2735 грн.(а.с. 7, 45)

Цих обставин сторони не заперечували.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Відповідні правові висновки містяться і в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 та від 06 липня 2016 року у справі № 6-1207цс16, які з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування судами України.

Обставини наявності заборгованості відповідача перед позивачем на час звільнення останнього з роботи у розмірі 2735 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати встановлені набравшим законної сили судовим рішенням - судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року, який набрав законної сили 15 січня 2016 року. Відповідач цей судовий наказ не оскаржував, що свідчить про визнання ним заборгованості перед позивачем у розмірі 2735 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. (а.с. 5-6)

З огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, колегія суддів визнала вказані обставини встановленими.

14 січня 2015 року відповідач видав наказ про звільнення ОСОБА_1 з 16 січня 2015 року. У день видання наказу про звільнення позивач ОСОБА_1 не працював, оскільки перебував на лікарняному з 14 до 21 січня 2015 року, тому відповідач мав здійснити остаточний розрахунок не пізніше 22 січня 2015 року.(а.с. 3, 33-34)

Судом встановлено і відповідач визнав факт виплати позивачу 22 лютого 2016 року вказаної заборгованості по заробітної платі в розмірі 2 735 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22 лютого 2016 року № .(а.с. 45)

З цих підстав колегія суддів відхилила заперечення відповідача щодо відсутності підстав для стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

За довідкою відповідача ОСОБА_1 відпрацював повний робочий час два місяці, що передували звільненню - у березні та квітні 2014 року, оскільки в іншій місяці цього року частково брав відпустку та(або) перебував на лікарняному.(а.с. 97-106)

З огляду на положення пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100, колегія суддів прийняла до розрахунку березень та квітень 2014 року, які передували звільненню, і розмір нарахованої йому заробітної плати склав відповідно 13 439.15 грн. та 13 439.15 грн. та визначила розрахунок середньоденної заробітної плати в розмірі 662.12 грн. (27 147.08 грн. ((13439.15 грн. + 13439.15 грн.) х 1.01 коеф. підвищ.) : 41 (20 роб. дн. + 21 роб.дн.)).

При цьому, колегія суддів виходячи з положень п.п. 3, 4, 10 Порядку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, не брала до розрахунку середнього заробітку виплати у березні 2014 року: 600 грн. - компенсації за харчування, та у квітні 2014 року: 6751.78 грн. - компенсації за щорічну і додаткову відпустку, 630 грн. - компенсації за харчування, 1 000 грн. премії до свята, 9 945 грн. матеріальної допомоги та врахувала застосування відповідачем коефіцієнту 1.01 за проміжок часу до підвищення заробітної плати по підприємству з 01 вересня 2014 року.

Тому, колегія суддів визначила період за який має бути нарахований середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 23 січня 2015 року до 21 лютого 2016 року, що складає 271 робочий день, з яких: січень 2015 року - 6, лютий 2015 року - 20, березень 2015 року - 21, квітень 2015 року - 21, травень 2015 року - 18, червень 2015 року - 20, липень 2015 року - 23, серпень 2015 року - 20, вересень 2015 року - 22, жовтень 2015 року - 22, листопад 2015 року - 21, грудень 2015 року - 23, січень 2016 року - 19, з 01 по 21 лютого 2016 року - 15.

Розмір заробітної плати позивача визначеного для розрахунку середнього заробітку становив - 13 439.15 грн., сума заборгованості невиплаченої заробітної плати склала - 2 735 грн., що становить 20,36 % від заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки - 179 434.52 (662.12 грн. х 271 роб.день), враховуючи принцип справедливості та співмірності підлягають стягненню кошти з відповідача на користь позивача в сумі 36 532 грн. 86 коп. (20,36 % від суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 606.32 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, оскільки позивач є звільненим від сплати такого за положеннями Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 88, 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 задовольнити частково і стягнути на його користь із Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта», код ЄДРПОУ - 31570412 - 36 532 (тридцять шість тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 86 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з обов'язковим відрахуванням із вказаної суми податків та внесків у порядку, встановленому законодавством.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта», код ЄДРПОУ - 31570412 на користь держави судовий збір 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп. за розгляд справи районним судом та 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

С.М.Рубан

Справа № 22-ц/796/9676/2016

Унікальний номер 753/5695/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Трусова Т.О.

Доповідач Левенець Б.Б.