Провадження № 6/369/4/16
УХВАЛА

Іменем України

25.01.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 15 січня 2014 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 17, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0 від 03 жовтня 2007 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією із підстав зміни кредитора у зобов»язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Оскільки банк відчужив право вимоги до боржника ОСОБА_1, то ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є правонаступником первісного стягувача у виконавчому провадженні, відкритого відносно вказаного боржника, на підставі вимог ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судовому засіданні представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заяву підтримала та просла її задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «УкрСиббанк» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0 від 03 жовтня 2007 року в розмірі 14 586,17 доларів США, що еквівалентно 116 587,27 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 165 грн. 87 коп..

Як вбачається з матеріалів справи за заявою представника ПАТ «УкрСиббанк» Києво-Святошинським районним судом Київської області на адресу банку було направлено оригінал виконавчого листа по справі № 369/11463/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 17, відповідно до умов п. 2.1. якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору.

Відповідно до умов п. 4.1. договору факторингу право власності на права вимоги, які відступаються за цим договром, вважається таким, що перейшло від клієнта фактору в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додаток 1.2.) за умови виконання фактором зобовязань, передбачених п. 3.1.1 цього договору. Право вимагати від боржників виконання всіх зобов'язань в межах відступлених прав вимоги у фактора наступає після виконання фактором зобов»язань, передбачених п. 3.1.1 цього договору. Акт приймання- передачі права вимоги, підписаний стронами та скріплений їхніми печатками у формі, викладеній в додатку 1.2. до цього договору, є доказом передачі права вимоги.

Згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 20 квітня 2015 року фактор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв від клієнта ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги по кредитному договору № 0 від 03 жовтня 2007 року відносно ОСОБА_1.

У поданій до суду заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник посилається на те, що у зв'язку зі зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України.

Заміна сторони виконавчого провадження відбувається на будь-якій стадії судового процесу, тоді як виконавче провадження це його завершальна стадія. Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це зміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Також заявник у своїй заяві посилається на те, що відповідно до положень ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора у зобовязанні він замінюється правонаступником.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з вищевказаних норм, зокрема, п.п. 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України.

Однак, в даному випадку, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не надав суду належних доказів про те, що на підставі виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області виконавчого листа відкрито виконавче провадження та розпочато примусове виконання рішення суду по справі № 369/11463/13-ц.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 17 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук