№ 2/679/4/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі головуючого судді Ходоровського Б.В., при секретарі Василюк Л.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, співвідповідач Нетішинський міський сектор Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення без надання іншого житла, зобовязання зняття з реєстрації ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви ОСОБА_1, заяви про уточнення позовних вимог від 23 грудня 2015 року, усних пояснень в судовому засіданні його представника ОСОБА_4, 17 квітня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Під час продажу зазначеної квартири ОСОБА_1 було повідомлено, що, окрім співвласників, в квартирі зареєстрований тимчасовий мешканець ОСОБА_2, з яким у колишніх співвласників була низка судів і якого було зобов'язано судом не чинити перешкод у користуванні житлом та власністю.

Відповідач ОСОБА_2 20 серпня 2008 року відповідно до договору дарування частки в квартирі подарував своєму синові ОСОБА_7 належну йому частку в квартирі № 48, що по вулиці Варшавській, 15 в місті Нетішин та передав вказану частку квартири ОСОБА_6, що діяла в інтересах ОСОБА_7, склавши при цьому відповідний акт прийому-передачі, в якому ОСОБА_2 власноручно розписався.

01 вересня 2008 року вказаний договір дарування рішенням Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» був визнаний дійсним. На виконання п. 3.1.4 договору дарування від 20 серпня 2008 року ОСОБА_2 зобов'язався знятися з реєстрації у зазначеній квартирі, при чому строк виконання даного зобов'язання сторонами не був обумовлений.

В подальшому ОСОБА_2 покинув сім'ю та пішов жити до іншої жінки, але через деякий час повернувся та виписуватись з квартири відмовився. ОСОБА_5 в той час навчалась у місті Львові, а ОСОБА_6 поїхала за кордон, оскільки стан здоров'я ОСОБА_7 не дозволяв йому перебувати в Україні. ОСОБА_2, скориставшись даними обставинами, змінив замки та перестав впускати в квартиру власну доньку. Саме тому ОСОБА_5, діючи від імені матері та брата, звернулась до суду з позовом про заборону ОСОБА_2 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у користуванні квартирою № 48, що в будинку 15 по вулиці Варшавській.

Рішенням суду від 21 грудня 2012 року позов було задоволено.

На виконання рішення суду ОСОБА_2 передав комплект ключів від замка вхідних дверей в квартиру, від під'їзду та зобов'язався не чинити в подальшому будь-яких перешкод, в тому числі міняти замки вхідних дверей, без згоди співвласників квартири. При цьому був складений акт від 26 квітня 2013 року, який ОСОБА_2 власноручно підписав. В подальшому співвласники квартири сподівались, що ОСОБА_2 виконає свої обіцянки, покине квартиру та зніметься з реєстрації, що той не зробив, і, при зміні власника квартири, порушує вже права нового власника квартири ОСОБА_1

Після оформлення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_5 на виконання п.11 зазначеного Договору, направила повідомлення ОСОБА_2 про необхідність протягом 14 днів з моменту отримання повідомлення вивільнити квартиру від своїх особистих речей, знятися з реєстрації та передати позивачу чи уповноваженому ним представнику ключі від замка вхідних дверей. 15 травня 2014 року позивач прийняв дану квартиру за актом прийому-передачі і в цей же день виявив, що замок вхідних дверей в квартиру змінений.

Враховуючи зазначені обставини позивач був змушений звернутись до правоохоронних органів, які встановили, що ОСОБА_2 в зазначеній квартирі вже проживає із цивільною дружиною ОСОБА_3

Враховуючи, що практично з початку 2008 року ОСОБА_2 перестав проживати однією сім'єю зі своїми дітьми та колишньою дружиною, залишав та повертався в квартиру, міняв замки до вхідних дверей, неодноразово судився з приводу права користування зазначеною житловою площею, позивач вважає, що з серпня 2008 року ОСОБА_2 набув статус тимчасового мешканця, оскільки при припиненні сімейних відносин та ведення спільного господарства припиняється дія сервітуту права користування житловим приміщенням, яким відповідач користувався після того, як подарував свою частку в квартирі синові.

Однак ОСОБА_2, отримавши повідомлення про зміну власника, про звільнення квартири та зняття з реєстрації не тільки не звільнив квартиру, а й змінив замки вхідних дверей, разом з ОСОБА_3 не тільки користуються майном позивача безоплатно, а й навіть не зробили жодних дій до укладення договору найму з позивачем на невизначений строк, до вирішення спору в суді, добровільно житло не звільняють, що доводить той факт, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є тимчасовими мешканцями.

Враховуючи те, що на ОСОБА_1, як власника, відкриті всі особові рахунки на квартиру, електропостачання та водопостачання, то, відповідно лише ОСОБА_1 несе відповідальність за дотримання Правил користування електроенергією та водою, проте житлом, електроенергією та водою користуються виключно відповідачі, тим самим порушуючи права позивача.

За вказаних обставин представник позивача вважає, що права останнього підлягають захисту у судовому порядку шляхом виселення відповідачів з квартири ОСОБА_1, тому просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 48, що по вулиці Варшавській, 15 в місті Нетішин, шляхом виселення ОСОБА_2М та ОСОБА_3М з цієї квартири, без надання іншого житла, зобовязання Нетішинського МС УДМС України в Хмельницькій області зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні від 10 жовтня 2014 року вказав фактично на ті обставини, що зазначені в позовних вимогах.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, в його задоволенні просить відмовити, вказуючи на безпідставність та незаконність вимог позивача. Зазначив, що жодних перешкод позивачу у користуванні його власністю не чинить.

Вселився та зареєструвався у спірній квартирі на законних підставах, яка ним та членами його сімї ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 була отримана у спільну сумісну власність на підставі розпорядження від 10 жовтня 2006 року №191.

11 жовтня 2006 року видано свідоцтво про право власності.

20 серпня 2008 року він підписав договір дарування своєї 1/4 частки квартири АДРЕСА_2, укладений між ним та ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 Однак нотаріально вказаний договір посвідчено не було, тому такий вважає нікчемним.

Рішенням Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 01 вересня 2008 року, на засіданні якого він не був присутнім, вказаний договір визнано дійсним.

В цілому вважає, що ОСОБА_6 ввела його в оману та шахрайським способом заволоділа його власністю.

Вже в 2010 році ОСОБА_6 та ОСОБА_5 його було незаконно позбавлено права користування вказаною квартирою, змінено замок від вхідних дверей та не надано ключ від нового замка, що стало підставою для звернення до суду.

Згідно з рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2010 року його було вселено у спірну квартиру як члена сім'ї власників.

Вважає, що проживає і зареєстрований у вказаній вище квартирі на законних підставах, і підстав для його виселення, зняття з реєстраційного обліку немає.

Також зазначив, що з ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживав та приходила з його дозволу до нього в гості, певний період співмешкали, між ними будь які стосунки припиненні після Нового року.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, згідно заяви від 10 травня 2016 року справу просить розглядати у її відсутності.

Представник Нетішинського міського сектору Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не зявився.

>

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 є бувшими членами сімї.

11 жовтня 2006 року всі четверо стали співвласниками квартири АДРЕСА_3.

20 серпня 2008 року ОСОБА_2 подарував свою ? частку квартири ОСОБА_6, яка діяла в інтересах сина ОСОБА_7 (а.с. 7-8).

20 листопада 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Його вселено в квартиру АДРЕСА_4, в зустрічному позові ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням відмовлено (а.с.96-97).

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 08.12.2010 року рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2010 року залишено без змін (а.с. 98-99).

Згідно постанови від 17 квітня 2012 року державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 01 жовтня 2010 року виконано згідно акта державного виконавця про вселення від 13 квітня 2012 року (а.с.100).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним номером № 475, ОСОБА_5, діюча від свого імені та від імені ОСОБА_6, ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_1, а останній прийняв у власність та сплатив обговорену грошову суму за квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 14-15).

ОСОБА_2 не заперечує, що у вказаній квартирі є зареєстрованим з часу отримання квартири і по теперішній час, проживає в ній також з часу отримання квартири з певними переривами під час судових спорів, з часу вселення в квартиру 13 квітня 2012 року не припиняв проживання у квартирі.

Таким чином суд вважає, що підстави для задоволенню позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення без надання іншого житла, зобовязання зняття з реєстрації ОСОБА_2 відсутні.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, предявлені до ОСОБА_3

Так, ОСОБА_2 суду пояснив, що з ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживав, а та до нього приходила в гості, між ними будь які стосунки припинені.

В поданій суду заяві від 10 травня 2016 року ОСОБА_3 зазначила, що в спірній квартирі з ОСОБА_2 не проживає, відношення до спірної квартири ОСОБА_2 немає.

Позивачем будь які докази проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі не надані.

Таким чином підстави для виселення ОСОБА_3 відсутні.

На підставі ст. 9 ЖК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, співвідповідач Нетішинський міський сектор Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення без надання іншого житла, зобовязання зняття з реєстрації ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд.

Суддя Ходоровський Б.В.