Справа № 640/5090/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіної А.Г.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненою в процесі розгляду позовною заявою до ОСОБА_2 із вимогою про визнання її такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування позову зазначала, що їй в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.2008 року за НОМЕР_2. Вказувала, що відповідач не є власником квартири, а лише є зареєстрована в цій квартирі з 27.03.2008р. та є колишньою дружиною її сина - ОСОБА_4 Зазначила, що шлюб між ними розірвано на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 р., яке набуло чинності. Зазначала, що вже більше 5 років відповідач у квартирі не проживає, однак з реєстраційного обліку не знімається, що перешкоджає позивачу здійснювати користування власністю. Тому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Вказувала, що відповідач тривалий час не мешкає в спірній квартирі за власним бажанням, перепон у користуванні квартирою їй ніхто не чинив, речей останньої в квартирі немає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову з тих підстав, що їй необхідна реєстрація в спірній квартирі, оскільки у неї складні стосунки із матір'ю, яка відмовить їй у реєстрації її місця проживання у себе в будинку у м. Валки, а іншого приміщення на праві власності чи користування вона немає. Вказувала, що у квартирі позивача залишились її халат, тапочки та фен, та зазначила, що останній раз вона ними користувалась два роки тому. Суду підтвердила, що дійсно не мешкає у спірній квартирі з часу розлучення з чоловіком і що в цьому їй перешкод ніхто ніколи не чинив.

Треті особи до залу суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне.

Так у ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.2008 року за НОМЕР_2 (а.с.6).

Судом досліджено, що відповідач зареєстрований за зазначеною в позовній заяві адресою. Так, відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.03.2008 року (а.с.5).

Крім того, судом встановлено, що відповідач є колишньою дружиною співвласника квартири, третьої особи у справі - ОСОБА_4, шлюб яких було розірвано 17.06.2011 року рішенням Валківського районного суду Харківської області (а.с.7).

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 вже більше 5 років, що підтверджується поясненнями самого відповідача, а також рішення Валківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року, в якому судом було встановлено, що ОСОБА_2 ще до розлучення тривалий час проживала в м. Валки Харківської області (а.с.7).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини доведенню не підлягають.

Також судом встановлено, що позивач та треті особи не чинили перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_2, оскільки остання про це самостійно зазначила у суді та доказів зворотного не надала.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не мешкає у спірній квартирі, що належить родині ОСОБА_3, вже більше п'яти років без поважних причин, будь-якої домовленості щодо користування квартирою із власниками квартири у неї немає.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (27.08.1946 р.н.) витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот одна грн.) 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 20 жовтня 2016 року.

Суддя Н.В. Якуша