Справа № 305/1209/16-ц
Провадження по справі № 2/305/858/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Богданської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Богданської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, після чого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1. Вони фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як спадкоємці першої черги спадкування за законом, звернулися до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини, однак їм видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З наведених підстав, просили суд винести рішення, яким визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, право власності по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, представник позивачів - ОСОБА_3. надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача, Богданської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з`явився, сільський голова, Мільчевич С.А. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги підтримує.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їх прав на отримання власності в порядку спадкування, зокрема згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в їх користь, через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер громадянин ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2015 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1, являється дружиною спадкодавця ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про одруження від 05 січня 1985 року серії НОМЕР_2. ОСОБА_2 являється донькою ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11 травня 1994 року. В силу ст. 1261 ЦК України вони є спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, в судовому засіданні з матеріалів справи, зокрема з довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області від 09 червня 2016 року №2221 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за померлим ОСОБА_4, згідно даних погосподарської книги.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем, заяви про відмову від спадщини не подавали. Дане стверджується довідкою виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 14 липня 2016 року № 2620.

Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі належать до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняли спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питнання про відшкодування судовиїх витрат позивачами та їх представником не ставилось, тогму такі слід віднести за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати, за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати, за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.