У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_2, про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 828 346 грн 51 коп.

На підставі вказаного рішення суду 14 грудня 2012 року судом видано виконавчі листи, за якими відкрито виконавче провадження.

Згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», відбулася передача права вимоги кредитора, в тому числі за зобов'язанням, яке виникло на підставі договору про надання ОСОБА_2 споживчого кредиту від 11 червня 2008 року № 0.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року, заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні № 36163129 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в розмірі 828 346 грн 51 коп., на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвали суду першої й апеляційної інстанцій скасувати та винести нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга містить заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвал вбачається що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених ухвал.

Задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості указаної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом змиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Із підстав передбачених вищевказаними нормами матеріального та процесуального права, суди дійшли правильного висновку, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановляючи ухвали у справі, суди правильно врахували правову позицію Верховного Суду України, що викладена у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати необґрунтованими чи незаконними висновки судів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3у у відкритті касаційного провадження у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», боржник -ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, за касаційною скаргою на ухвалу ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак