Справа № 203/5761/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Карпенка С.Ф.

при секретарі Штефані Д.Г.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2015 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_7. За життя він заповіт не складав.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1.

Відповідачка, яка є рідною донькою ОСОБА_7 та спадкоємицею 1 черги, подала 14 травня 2015 року нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька, була заведена спадкова справа № 7/2015.

Позивачка, як спадкоємиця ІІ черг, 15 травня 2015 оку також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Позивачка вважає, що існують підстави для усунення відповідачки від права на спадкування після смерті ОСОБА_7, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 окремо проживав з матір'ю відповідачки з вересня 1976 року, у 1981 році вони шлюб розірвали, на утримання відповідачки він сплачував аліменти. Відповідачка все життя не бажала спілкуватися з батьком.

Приблизно 5 років тому ОСОБА_7 став хворіти. У зв'язку з цим він вже не міг в повній мірі доглядати за собою. Відповідачка жодним чином не допомагала йому за ним не доглядала, хоча знала по його стан, адже працювала з ним на одному підприємстві- у Державному підприємстві «Конструкторське бюро «Південне» ім.М.К.Янгеля».

Позивачка почала здійснювати догляд за братом, декілька разів на тиждень ходила до нього для приготування їжі, прибирання в кватирі, придбання ліків.

Починаючи з 2013 року через хворобу ОСОБА_7 вже потребував періодичного лікування, тому позивачка разом зі своїм сином ОСОБА_3 возили його в поліклініку, при стаціонарному лікуванні навідувались до нього, на деякий час залишалась проживати у брата.

З червня 2014 року хвороба стала прогресувати. З середини березня 2015 року ОСОБА_7 вже практично не міг ходити, погано розмовляв. Позивачка перевезла його до себе, доглядала за ним, викликала лікарів.

09 квітня 2015 року, після неодноразових повідомлень про критичний стан здоров'я ОСОБА_7 відповідачка прийшла до позивачки, бачила стан батька, посиділа та пішла, без наданя допомоги.

19 квітня 2015 року ОСОБА_7 вже не ходив, лікарі вказали в медичній картці, що він потребує постійного нагляду. Позивачка ще раз подзвонила відповідачці, повідомила про стан батька. Та відмовилась від допомоги, мотивуючи це своєю зайнятістю на роботі.

З травня 2015 року ОСОБА_7 вже майже не пив та не їв. В період 4-7 травня 2015 року позивачка викликала швидку допомогу, 8 травня 2016 року дільничний лікар встановив йому багаторазовий катетор, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Позивачка одразу ж намагалась додзвонитись відповідачці, та не відповідала.

Позивачка з сином поховали померлого, відповідачка, як і раніше, допомоги не надала.

Оскільки відповідачка ухилилася від надання допомоги спадкодавцеві та його утримання, позивачка просила винести рішення про усунення її від права на спадкування.

В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали позовні вимоги.

Відповідачка та її представники заперечували проти позову, вказуючи на те, що відповідачка завжди підтримувала добре відносини з батьком, не ухилялась від його утримання та надання допомоги. В той же час у сторін склались напружені стосунки з причини неправильної поведінки позивачки, а в кінці квітня- на початку травня 2015 року позивачка була дуже зайнята на роботі, готувалась до відрядження до США, тому не могла належно навідуватись до батька.

При цьому вона була переконана, що батько, який захворів, отримує достатній догляд зі сторони позивачки, а матеріально він завжди був забезпечений. Наполягає на тому, що дії позивачки спрямовані на спадкування спадщини померлого, а тому позивачка чинить їй перешкоди у спадкуванні.

Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається із свідоцтва по смерть (т.1 а.с.9) ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпроперовську помер брат ОСОБА_7, який є батьком відповідачки, а позивачці рідним братом, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.12,13, паспортом позивачки (а.с.8), свідоцтвом про її шлюб (т.1 а.с.14), паспортом відповідачки (т.1 а.с.5-6), та її свідоцтвом про народження (а.с.8), свідоцтвом про укладання шлюбу (т.1 а.с.9).

За життя померлий заповіт не складав.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло (т.1 а.с.10), довідкою КП «ДМБТІ» (т.1 а.с.103).

З довідки КП «ЖГ Кіровського району» ДМР (а.с.88) видно, що за вказаною адресою раніше був зареєстрований саме померлий ОСОБА_7 (з 25.04.1997р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.), інших осіб зареєстровано не було.

Відповідачка, яка є рідною донькою ОСОБА_7 та спадкоємицею 1 черги, подала 14 травня 2015 року нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька ( т.1 а.с.85).

Внаслідок подання заяви було заведено спадкову справу, що підтверджено витягом та довідками із Спадкового реєстру (т.1 а.с.15, 94, 95).

Як вбачається з заяви позивачки, яка є спадкоємицею ІІ черги (т.1 а.с.11), 15 травня 2015 року вона також звернулась до нотаріуса 15 травня 2015 року з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого брата ОСОБА_7

Частиною 3 абз.2 ст. 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В той же час, в п.6 Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

В листі ВСС України № 24-753/0 від 16.05.2013р. вказано, що виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України , суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Суд при розгляді справи переконався у напружених стосунках сторін, які мали місце довгий час.

Однак, доводи позивача по справі розцінюються судом критично, вони не є об'єктивними та конкретними.

Стороною відповідача доведено, що померлий ОСОБА_7 був матеріально достатньо забезпеченою людиною, мав окреме упорядковане житло, достатньо довго, незважаючи на похилий вік, до 28.11.2014 р. працював на престижних посадах підприємства - Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім.М.К.Янгеля», отримуючи належну оплату праці , пенсію (т.2 а.с.28-29, 83-а, 173, 184 ), тобто він був повністю матеріально забезпеченою людиною, що не спонукало відповідачку нести додаткові витрати на його матеріальне забезпечення.

Відповідачкою також доведено, що вона продовжувала нормальні добрі стосунки з батьком, зокрема це підтверджено наданими фото (т.1 а.с.148-154), відео- зйомками, переглянутими в судовому засіданні, що

Спростовує доводи позивачки по повну відмову відповідачки від батька тощо.

Відповідачка, яка згідно довідки ДП «КБ «Південне» (т.2 а.с.174) працювала в підприємстві з 26.09.1991р. інженером, інженером-конструктором,, начальником групи, начальником сектору, з 14.05.2014р. по теперішній час працює начальником відділу. Враховуються достатньо переконливими її аргументи щодо значної зайнятості на підприємстві, в тому числі часті командировки, в тому числі за межі України. Так, згідно довідки режимного підприємства ДП «КБ «Південне» (т.1 а.с.220) відповідачка в період з 4 по 5 травня 2015 року знаходилась у відрядженні. Вищезазначене дійсно унеможливлювало надання нею хворому батькові достатньої уваги.

Всі вищезазначенні доводи відповідачки підтверджені в судовому засіданні свідками ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13, які спростовують аргументи позивачки та обставини, що викладались в судовому засіданні свідками ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та допитаних в якості свідків позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3

При цьому звертається увага на те, що свідки сторін підтвердили наявність напружених стосунків сторін по справі позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 Однак, свідками сторони позивача не надано підтверджень навмисного ухилення відповідачки від надання батькові допомоги. Більш того, стороною позивачки не заперечується обізнаність відповідачки в тому, що її хворий батько після погіршення стану знаходиться у позивачки- своєї рідної сестри, яка допомогала йому, тобто підтверджена впевненість відповідачки про отримання догляду батьком.

Згідно висновку експерта (експертизи за матеріалами справи № 171 від 27 вересня 2016 року (т.2 а.с.59-67):

1.Лікарями відповідних закладів ОСОБА_7 з 01.01.2014р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. встановлювались діагнози:

-хронічне порушення мозкового кровообігу ІІ ступеню з аміостатичним синдромом на тлі церебрального атеросклерозу з явищами паркінсоніма;

-остеохондроз шийного відділу хребта;

-ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, гіпертрофія лівого шлуночка (гіпертензивне серцее, ІІІ ступеню, ризик 3-4, срцева недостатність ІІ А стадії, ІІІ функціональний клас по NYHA;

-хронічне захворювання нирок 2-ї стадії: СКХ (сечокам'яна хвороба, хронічний вторинний пієлонефрит в фазі загострення);

-хронічна печінкова недостатність І-го ступеню:

-початкова печінкова недостатність І-го ступеню;

-початкова катаракта, ангіосклероз сітківки обох очей.

2. З 17.04.2015 р. п в амбулаторній карті відмічено про погіршення стану здоров'я ОСОБА_7, а з 29.04.2015р. констатовано значне погіршення загального стану і відмічено по необхідність обов'язкового піклування, про допомогу в побуті зі сторони родичів хворого, безпосередньо до настання летального наслідку ІНФОРМАЦІЯ_1. З 01.01.2014р. і до 16.04.2015р він не знаходився в безпорадному стані та не потребував сторонньої допомоги та піклування.

3. За період часу з 01.01.2014 р. по 16.04.2015р. ОСОБА_7 виконував посадові обов'язки провідного інженера, відвідував лікарів у поліклінічному відділенні- в безпорадному стані не находився і міг самостійно забезпечувати умови свого життя.

4. ОСОБА_7 не потребував сторонньої допомоги в забезпеченні своєї життєдіяльності. Тільки в період часу з 17.04.2015р. по 09.05.20-15р. знаходився в тяжкому соматичному і функціональному стані (внаслідок загострення хронічних патологічних процесів), потребував постійної сторонньої допомоги, піклування, догляду, надання допомоги в побуті, опіки.

Таким чином, перебування ОСОБА_7 у безпорадному стані мало незначний період часу, що спростовує посилання позивачки.

Висновки експертизи суд визнає належними доказами, заперечення сторони позивачки проти них е приймаються до уваги, оскільки стороною позивача невірно трактуються дослідження та висновки експертизи, висновки визнаються об'єктивними та вичерпними.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відсутні будь-які підтвердження того, що відповідачка навмисно ухилялась від допомоги, нагляду батька- ОСОБА_7

За вищевказаних обставин, позивачем не надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець тривалий час перебував у безпорадному стані, потребував допомоги саме відповідача, а остання, маючи можливість її надавати, ухилялася навмисно від обов'язку щодо її надання.

Відсутність одночасного настання наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині усунення спадкоємця ОСОБА_4 від спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1222-1224, 1261ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Карпенко С.Ф.