Справа № 159/2641/16-ц
Провадження № 2/159/999/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрасуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: представника позивача та представника неповнолітньої особи, в інтересах якої закладено позов, - ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 у своїх та неповнолітнього ОСОБА_6, 09 р. н., інтересах; ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_8, до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», про стягнення грошового відшкодування за вкладами, у т. ч., в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_9,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 12.07.16 р. звернулись до суду з вказаним вище позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб(далі Фонд, відповідач) про стягнення коштів за банківським вкладом спадкодавця ОСОБА_9, який помер 12.07.13 р. (а. с.2 -5), мотивуючи тим, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.11.14 р. було визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину грошових вкладів як майно спільної сумісної власності подружжя, що оформлені на рахунках ОСОБА_9 і знаходяться у ПАТ «ВіЕйБі Банк» (далі банк), а саме:

- по рахунку № 262 040 203 010 58 визнано за нею право власності на кошти в сумі 15 511,96 доларів США, що за станом на 19.03.15 р. на день початку процедури ліквідації банку є еквівалентним сумі 359 731 грн. 65 коп. за курсом 23,1 906 грн. за 1 долар США;

- по рахунку № 262 010 203 010 59 визнано за нею право власності на кошти в сумі 2 207,46 Євро, що за станом на 19.03.15 р. на день початку процедури ліквідації банку є еквівалентним сумі 54 658 грн. 03 коп. за курсом 24,7 606 грн. за 1 євро;

- по рахунку № 262 040 203 010 60 визнано за нею право власності на кошти в сумі 39 500 грн., а всього на загальну суму 453 889 грн. 68 коп.. Інша частина вкладів спадкодавця за всіма перерахованими вище рахунками належала ОСОБА_9, внаслідок смерті якого відкрилась спадщина. В порядку спадкування спадщину після смерті спадкодавця прийняли: вона як дружина, позивач ОСОБА_7 як мати, неповнолітній ОСОБА_6 як син, третя особа ОСОБА_8 як син. Зазначає, що кожним із перерахованих вище спадкоємців набуто право власності на ? частину від належної спадкодавцеві ? частини вкладів. За позивачем ОСОБА_1 як дружиною було визнано право власності на ? частину усіх вкладів, що дорівнює 4/8 часток від цілого вкладу. На користь спадкоємців перейшло право власності на 4/8 від цілого вкладу, тобто, кожному по 1/8 цілого вкладу. Право третьої особи ОСОБА_8 на ? частку від належної спадкодавцю ? частини вкладу, тобто, на 1/8 частку вкладу № 262 040 203 010 58 було визнано за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.07.14 р.. Судом встановлено, що у вкладах, відкритих на ім»я спадкодавця, позивачеві ОСОБА_1 належить ? частина коштів, що дорівнює 4/8 часткам від усіх коштів, що є на трьох вказаних вище вкладних рахунках. У позивача ОСОБА_1 як власниці ? частини коштів та, одночасно, спадкоємиці, яка діє у своїх та неповнолітнього сина ОСОБА_6 інтересах, виникло право власності на 6/8 часток вкладних коштів; позивачеві ОСОБА_7 належить на праві власності 1/8 частка від усіх вкладів спадкодавця. Така ж частка належить і третій особі ОСОБА_8. Позивачі звернулись із відповідними заявами до банку з приводу виплати їм коштів із вкладних рахунків спадкодавця, але листом від 21.09.15 р. їх було повідомлено, що за постановою Правління Нацбанку України від 19.03.15 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 20.03.15 р. виконавчою дирекцією відповідача було прийнято рішення № 63 про початок процедури ліквідації банку; провести виплату належних їм коштів банк можливості не має, так як повноваження по виплаті коштів передані відповідачеві; виплата можлива лише у вигляді гарантованої уми відшкодування в розмірі не більше 200 000 грн.. У подальшому вони неодноразово звертались до відповідача з вимогами виплати гарантованого відшкодування, однак, у відповідях відповідач повідомляв про відмову у виплаті гарантованого відшкодування з формальних підстав. Підставою для відмови у виплаті відповідач у вказаних вище листа покликався на річні підстави: що ними не надано документів про право власності на спадщину; з наявних документів неможливо встановити розмір коштів, що підлягають виплаті кожному і т. д.. Вважають відмови незаконними, необґрунтованими. Зазначають, що спір виник з приводу коштів, внесених як депозит на вищезазначені три рахунки у банку, філія якого була розташована у м. Ковелі Волинської області, на підставі укладених тут же договорів, виконання яких також проводилось у м. Ковелі Волинської області. Зазначають, що оскільки гарантована сума відшкодування вкладникам здійснюється Фондом у розмірі, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не може перевищувати 200 000 грн., то на користь кожного слід стягнути наступні кошти: позивачеві ОСОБА_1, яка діє у власних та неповнолітнього ОСОБА_6 інтересах, належить до виплати 6/8 часток коштів, що є на вкладних рахунках; позивачеві ОСОБА_7 належить 1/8 частка вкладних коштів. Так як гарантована сума відшкодування складає 200 000 грн., то на свою користь позивач ОСОБА_1 просить стягнути 150 000 грн. (200 000 грн. : 8 х 6). Позивач ОСОБА_7 просить стягнути на її користь 25 000 грн. (200 000 грн. : 8 х 1). Просять позов задовольнити, стягнути з відповідача:

- на користь позивача ОСОБА_1 належні їй кошти в сумі 125 000 грн. як відшкодування за вкладами, що знаходяться у банку на вищезазначених трьох рахунках, відкритих на ім»я спадкодавця;

- на користь неповнолітнього ОСОБА_6 кошти в сумі 25 000 грн. як відшкодування за вкладами, що знаходяться у банку на вищезазначених трьох рахунках, відкритих на ім»я спадкодавця;

- на користь позивача ОСОБА_7 кошти в сумі 25 000 грн. як відшкодування за вкладами, що знаходяться у банку на вищезазначених трьох рахунках, відкритих на ім»я спадкодавця. Просять також судові витрати покласти на відповідача (а. с. 2 5).

За ухвалою суду від 27.09.16 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено ОСОБА_8 (а. с. 118).

В судове засідання позивачі не з»явились, хоча, кожен зокрема, належно оповіщені. Про причини неявки суду не повідомили. Позивач ОСОБА_7 попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить позов задовольнити (а. с. 53).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат - позов позивача ОСОБА_1 підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що позовні вимоги не є вимогами до відповідача як суб»єкта владних повноважень і не стосуються дій (бездіяльності) у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Вважає, що на відповідача за законом покладено обов»язки по виплаті коштів у даному випадку, позивачеві ОСОБА_1 як її майна, та спадкоємцям. Кошти не виплачено, не дивлячись на неодноразові звернення та подання документів і у такій виплаті відмовлено з тих причин, що неможливо становити частки, що не надано свідоцтва про право на спадщину. Відповідачеві надавались роз»яснення про розмір часток, але це було проігноровано. Відмову у виплаті та надання рекомендацій відповідача вважає безпідставними і затягуванням виплати коштів. Просить позов задовольнити. У позовній заяві зазначені відомості про курс валют, встановлений Нацбанком України на дату закладення позову, відповідно до норм ЦК України. Суми, що були внесені на депозитний рахунок, у подальшому були предметом спадкування і на які було визнано право власності за позивачем ОСОБА_1 як дружиною, є більшими від суми гарантованого відшкодування, тому курси валют значення не мають. Позов закладено про виплату гарантованого відшкодування 200 000 грн.. Відповідачем порушеного право позивача, гарантоване ст. 15 ЦК України. Відповідач порушив право позивачів на отримання суми гарантованого відшкодування 200 000 грн.. Вважає, що стягнення сум позовних вимог з відповідача передбачено ст. 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» органами державної виконавчої служби. Де перебувають внесені на рахунок банку кошти в даний час, їй не відомо. Спадкодавець ОСОБА_9 включений у перелік вкладників, а позивачі ні. Позивачі будь - яких дій (бездіяльність) відповідача як суб»єкта владних повноважень, що стосувалися б питання виплати суми гарантованого відшкодування, не оскаржували. Документи, що підтверджують права позивачів як спадкоємців, відповідачеві надано. Судовим рішенням визначено про право позивачів на певні суми коштів, у описовій частині рішення зазначено, з яких часток суд виходив, виводячи певні грошові суми; якому саме позивачеві належить яка частка коштах спадкодавця. Позивачі претендують на виплати лише в межах суми гарантованого відшкодування - 200 000 грн., вказавши належні їм частки і навівши розрахунок. Частки, належні позивачеві ОСОБА_1 складено, визначено, кому яка частка належить. Сума гарантованого відшкодування - 200 000 грн. - була поділена на 8 часток, що в сумі складають 1, помножено на частку, належну кожному із спадкоємців. Позивачеві ОСОБА_1 до виплати належить 150 000 грн., що складаються: із власних коштів останньої в сумі 100 000 грн. як спільна сумісна власність подружжя; 25 000 грн. як ? частка у праві на спадщину після смерті ОСОБА_9, 25 000 грн. як ? її неповнолітнього сина ОСОБА_6. Також належать позивачеві ОСОБА_7 25 000 грн., третій особі ОСОБА_10 25 000 грн., незважаючи на те, що банком останньому було виплачено певну суму коштів із вкладного рахунка спадкодавця. Відповідачеві у листі від 08.02.16 р. було роз»яснено про те, яким чином суд рахував частки та що при цьому врахував отриману ОСОБА_8 суму. Судове рішення набрало законної сили. Просить позов задовольнити.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів, - ОСОБА_8 - не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив.

Представники відповідача, кожен зокрема, у судовому засіданні проти позову заперечили, суду пояснили, що діяльність відповідача врегульована спеціальним законодавством - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Стягнення спірних грошових сум з відповідача з огляду на зміст його діяльності та повноважень, визначених законодавчо, є неможливим. Позивачі зазначають, що спірні кошти знаходяться на рахунках банку, що ліквідований. Відповідачем надавались позивачам відповіді не про відмову у відшкодуванні коштів, а про те, що згідно із судовим рішенням від 26.11.14 р., що надано Фонду, останній не має можливості суму відшкодування для кожного із спадкоємців. Фонд гарантує відшкодування лише в сумі 200 000 гр., на отримання яких мав право ОСОБА_9, а так як останній помер, ці кошти мають право отримати його спадкоємці. Загальний розмір часток в сумі дає більше 1. А відповідач самостійно частки встановлювати, проводити розрахунки сум відшкодування права не має. Фонд не відмовляв позивачам у проведенні відшкодування, але виплата більшої, ніж передбаченого чинним законодавством суми, неможлива. Вважає, що відповідач не порушив будь - якого права позивачів. Позовні вимоги позивачів у конкретних грошових сумах, з врахуванням курсу валют, є безпідставними. Перерахунок коштів вкладника ОСОБА_9 проводиться на день встановлення тимчасової адміністрації. ОСОБА_9 як вкладник був включений у перелік Фонду. Коли відкрилась спадщина та з»явились спадкоємці, вони звертались до Фонду з питання виплати суми гарантованого відшкодування, стосовно отримання іншої частини суми вкладу спадкоємці перебувають у черзі як кредитори банку для відшкодування цих коштів в порядку наповнення ліквідаційної маси. В даний час банк перебуває в процесі ліквідації. З моменту запровадження ліквідаційної процедури, банк не має ліцензії. На даний час ліквідаційна маса перебуває у процесі формування. Відшкодування проводиться лише в порядку, визначеному чинним законодавством. Судове рішення для відповідача є незрозумілим, так як суд визнав право власності на частки, що в сумі складають більше 1 (що відповідає сумі 200 000 грн.), а саме: 1,5, хоча цим рішенням відповідач керується. Відповідач при вирішенні питання про виплату коштів спадкоємцям керується або свідоцтвом про право на спадщину, або рішенням суду. Частина коштів за судовим рішенням була виплачена третій особі - ОСОБА_8 як спадкоємцю банком під час дії тимчасової адміністрації. До відшкодування спадкоємцям ОСОБА_9 у розпорядженні Фонду є лише гранична сума 154 000 грн. із суми гарантованого відшкодування 200 000 грн., так як банком за судовим рішенням було відшкодовано третій особі ОСОБА_8 - певну грошову суму в розмірі 2 942 долари США у еквіваленті. Ця виплата Фондом враховується. Тимчасова адміністрація у банку введена з 21.11.14 р.. Кошти для спадкоємців Фонд розподіляє з врахуванням принципу пропорційності. Просять у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, банку - у судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що рахунки у банку закриті. При виплаті третій особі - ОСОБА_10 - коштів банк виходив з судового рішення з рахуванням курсу долара, встановленого тимчасовою адміністрацією.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_3 - подано до суду письмове заперечення проти позову, обґрунтоване тим, що відповідно до постанови Правління Нацбанку України від 19.03.15 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 20.03.15 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». Покликаючись на п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. ч. 4, 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 22.02.16 р. № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на 2 роки до 19.03.18 р. включно. Банк з часу запровадження тимчасової адміністрації, а на даний час -ліквідації - підпадає під дію спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є нормативно - правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Нацбанком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Покликаючись на ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що законодавчі та інші нормативно - правові акти, що прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить йому. Покликаючиь на ст. ст. 2, 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом; відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зазначений в ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 Закону). Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Нацбанком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Ст. 28 Закону передбачено, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки - агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 дн. до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своєму офіційному веб - сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування. Після початку процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому порядку, передбаченому спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». ОСОБА_7Ф з ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договори про відкриття рахунків, на яких були розміщені грошові кошти. Після смерті ОСОБА_9 позивачі та ОСОБА_8 звернулись до суду про визнання права власності на грошові кошти, що належали спадкодавцю та знаходилися на його рахунках. Рішенням Ковельського міськрайсуду Волинського області від 26.11.14 р. було виокремлено частки по всіх рахунках, що належали ОСОБА_9, суд визначив наступні частки власності кожного із спадкоємців:

- по рахунку 1058 ОСОБА_1 ?, 1/3, ОСОБА_7 1/3, ОСОБА_7

О.В. 1/3, а всього 1,5;

- по рахунку 1059 ОСОБА_1 ?, 1/4, ОСОБА_7 1/4, ОСОБА_8 1/4, ОСОБА_8 ?, а всього 1,5;

- по рахунку 1060 ОСОБА_1 ?, 1/4, ОСОБА_7 1/4, ОСОБА_8 1/4, ОСОБА_11 ?, а всього 1,5. З резолютивної частини рішення суду слідує, що на кожного із спадкоємців припадає 1, 5 частини коштів по кожному рахунку, що не дає Фонду можливості прийняти законне рішення без порушення прав інших вкладників. Позивач неодноразово зверталась до Фонду з листами стосовно виплати коштів. Фонд надавав відповідь листами від 22.10.15 р. № 02 036 40 612/15, від 12.11.15 р. № 02 036 44 729/15, від 13.01.16 р. № 02 036 1 794/16 та від 06.04.16 р. № 02 036 22 268/16. У вищевказаних відповідях Фонд вказував, що відповідно до п. 12 розд. IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.12 р № 14, для отримання відшкодування на правах спадщини спадкоємець додатково до зазначених у пункті 9 цього розділу, подає до Фонду нотаріально засвідчену копію документа, що дає право на отримання відшкодування на правах спадщини. Фонд звіряє дані, зазначені у копіях документів, із даними, що вказані у Переліку. Перевірка здійснюється відповідно до розділу VI цього Положення. Після перевірки даних про особу, яка має право на отримання гарантованої суми відшкодування, такі дані включаються до Реєстру переказів. Надані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8 копії документів не дають можливість визначити частку кожного спадкоємця на кошти вкладника банку ОСОБА_9. Зокрема, виходячи з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.11.14 р. у справі № 159/4 488/14, кошти вкладника ОСОБА_9 повинні бути розподілені наступним чином: для ОСОБА_1 - і/2 по всім рахунках; і/3 на рахунок доларах, ? на рахунок у євро, 1/2 на рахунок у гривнях; для ОСОБА_6 - 1/3 на рахунок у доларах, ? на рахунок у євро; ? на рахунок у гривнях; для ОСОБА_7 1/3 на рахунок у доларах; ? на рахунок у євро, ? на рахунок у гривнях; для ОСОБА_8 ? на рахунок у євро, 1/4 на рахунок у гривнях. Виходячи з такого рішення суду, неможливо розподілити кошти вкладника по вказаних у ньому частках між спадкоємцями, так як після складання всіх часток по кожному рахунку, отримується не 1, а 1,5 вкладу, що свідчить про помилку, неможливість його законного виконання без порушення прав інших спадкоємців. Неможливо здійснити вирахування належної суми відшкодування ОСОБА_8, виходячи з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.07.14 р. у справі № 159/1 956/14 ц, так як у вказаному рішенні не зазначено, на яку частку від коштів на рахунку має право спадкоємець. Надані громадянами документи не дають Фонду можливість прийняти законне рішення про виплату відшкодування за вкладом ОСОБА_9. На сьогоднішній день здійснюється процедура ліквідації банку, в процесі якої формується ліквідаційна маса банку для задоволення вимог кредиторів. Зокрема, ст. 20 Закону чітко визначає, на які цілі повинні використовуватись кошти Фонду. Просить у задоволенні позову відмовити.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1- адвоката, представників відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів безпідставні та не підлягають до задоволення.

Як зазначено у ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті; зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із Законом України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Як слідує з копії договору № 390 813 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи від 22.02.10 р., укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 (а. с. 14) (далі договір відкриття банківського рахунка), останньому у банку було відкрито і здійснювалось обслуговування рахунка № 030 000 390 813.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_12, останній після укладення 31.10.08 р. шлюбу із ОСОБА_9 було присвоєно прізвище Сидорук (а. с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_6, 24.01.09 р. н., матір»ю останнього є ОСОБА_1 позивач у справі, а батьком ОСОБА_9 (а. с. 24).

Та обставина, що ОСОБА_9 помер 12.07.13 р., стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 143342, виданого 12.07.13 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області (а. с. 6).

Суд приймає до уваги що, відповідно до ст. 1 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У зобов'язаннях, не пов'язаних із особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань. У такому разі відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Частиною 2 ст. 1 228 ЦК України передбачено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Аналогічна правова позиція з цього приводу висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 18.09.13 р., яка, згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво.

Згідно із ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов'язання не припиняється смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов'язаним з особою останнього. У такому разі права та обов'язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Зокрема, зобов'язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1 058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику чи його спадкоємцеві готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Однак, на підставі постанови Правління Нацбанку України від 20.11.14 р. № 733 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_13" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.14 р. № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.14 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_13". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_14. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" запроваджено строком на три місяці з 21.11.14 р. по 20.02.15 р..

Відповідно до копії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.15 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» (а. с. 80), копії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.16 р. «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора» (а. с. 81), з 20.03.15 р. у банку розпочата процедура ліквідації банку з відшкодуванням Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, що не завершена на даний час і продовжена до 19.03.18 р. включно.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Нацбанком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції, встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Ч. ч. 1, 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Нацбанку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно - правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 вищезазначеного Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Обмеження, встановлене вищезазначеним пунктом, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився.

Пунктом 4. 2. ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з поясненнями представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_9 як вкладник банку був включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Останнє слідує із зі змісту нижченаведеного листування сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 27 вказаного вище Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. п. 1 п. 5 ст. 36 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.11.14 р. у цивільній справі № 159/4 488/14 провадження № 2/159/1 007 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкову частину грошових вкладів, зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання права власності на грошові кошти, що набрало законної сили 13.03.15 р. (а. с. 20 23), грошові кошти на вищезазначених трьох банківських рахунках були відкриті 10.01.12 р., є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_9, а тому позивач у розглядуваній справі ОСОБА_1 як подружжя має право на половину сум коштів, що знаходяться на цих рахунках. Вона ж як пережиле подружжя має має право на ? від належної її покійному чоловікові ОСОБА_9 за життя - половини коштів, що є на вказаних вище трьох рахунках, в порядку спадкування за законом. Як син позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ОСОБА_6, так і син ОСОБА_9 ОСОБА_8, а також матір спадкодавця ОСОБА_7 кожен зокрема, мають право на ? частку від належної спадкодавцеві ОСОБА_15 половини коштів, що є на вказаних вище трьох рахунках, в порядку спадкування за законом. Мається також рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.07.14 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти в сумі 4 350 доларів США, що знаходяться у банку на рахунку № 262 040 203 010 58 на ім»я ОСОБА_9, (далі - судове рішення від 10.07.14 р.) що набрало законної сили 25.09.14 р., що прийнято до уваги при вирішенні спору.

Як слідує з копії ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.02.16 р. у справі № 2 др/159/2/16 провадження № 159/1 956/14 ц за заявою ОСОБА_8 про ухвалення додаткового рішення (а. с. 12), судом було відмовлено у ухваленні додаткового - до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.11.14 р. у цивільній справі - рішення з приводу зазначення розміру часток кожного із спадкоємців ОСОБА_9 у праві на кошти спадкодавця (вклад), що були розміщені останнім у банку.

Та обставина, що позивач ОСОБА_1 є власницею ? частки коштів, що були розташовані у банку на вказаних вище трьох рахунках, відкритих на ім»я ОСОБА_9, як спільного сумісного майна подружжя, а також як пережиле подружжя вона та неповнолітній ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 успадкували за законом певні частки від половини коштів, що розташовувались на вказаних вище трьох рахунках, сторонами не оспорюється та належно стверджена документально.

Представники відповідача, заперечуючи проти позову, зазначають не про оспорювання розміру часток чи грошових сум, успадкованих позивачами, неповнолітнім ОСОБА_6, а про неможливість повноцінного виконання відповідачем положень чинного законодавства про виплату, у т. ч., позивачам, неповнолітньому ОСОБА_16 як спадкоємцям, частини суми гарантованого відшкодування, визначеного законодавчо, з врахуванням уже виплачених третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, ОСОБА_10 як спадкоємцеві попередньо банком суми із грошового вкладу спадкодавця ОСОБА_9 за судовим рішенням від 10.07.14 р..

Тобто, позивачі, безперечно, у т. ч. і як спадкоємці, мають право як на заявлення відповідної вимоги відповідачеві, так і на отримання від Фонду певної частини суми гарантованого відшкодування кожен, з врахуванням розміру вкладу (депозиту) спадкодавця ОСОБА_9, що був розташований у банку, процентів за ним, але відповідно до умов договору і положень Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як слідує з копії листа банку № 1 312/30 905 від 21.09.15 р., адресованого позивачеві ОСОБА_1, банк роз»яснював, що на підставі постанови Правління Нацбанку України від 19.03.15 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією відповідача було прийнято рішення № 63 від 20.03.15 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на 1 р. з 20.03.15 р. по 19.03.16 р. включно». Його банківську ліцензую з 19.03.15 р. відкликано і він не здійснює виплати коштів по рахунках осіб. Спадкоємці, зокрема, мають право отримати гарантовану суму відшкодування через Фонд з врахуванням розміру вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом його з ринку, але не більше 200 000 грн., у національній валюті. Покликався банк і на рішення виконавчої дирекції фонду № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» і пропонував звернутись до відповідача в порядку індивідуального звернення.

Як слідує з копії листа Фонду № 02 036 44 729/15 від 12.11.15 р. (а. с. 19), адресованого позивачеві ОСОБА_1, відповідач роз»яснював, що згідно з п. 12 розд. IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду 09.08.20 р. № 14, для отримання відшкодування на правах спадщини спадкоємець має подати додатково до зазначених у п. 9 цього розділу, нотаріально засвідчену копію документа про право на отримання відшкодування на правах спадщини, і лише після перевірки та на підставі таких спадкоємець включається до Реєстру переказів. Надані ж нею документи не дають можливість визначити частку кожного із спадкоємців коштів вкладника банку. З рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 26.11.14 р. у справі № 159/4 488/14 вбачається про такий поділ коштів вкладника ОСОБА_9: для позивача ОСОБА_1 ? по всіх рахунках; 1/3 по рахунку у доларах, ? по рахунку у євро, ? по рахунку у гривнях. Для ОСОБА_6 1/3 по рахунку у доларах, ? по рахунку у євро, ? по рахунку у гривнях. Для позивача ОСОБА_7 1/3 по рахунку у доларах, ? по рахунку у євро, ? по рахунку у гривнях. Для третьої особи ОСОБА_8 ? по рахунку у євро, ? по рахунку у гривнях. Зазначає, що наведене вище може призвести до порушення прав третіх осіб. Зазначає, що у рішенні Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.07.14 р. у справі № 159/1 959/14 ц не зазначено частки, право на яку має ОСОБА_8 як спадкоємець у коштах, наявних на рахунку на ім»я спадкодавця.

Як слідує з копії листа Фонду № 02 036 1 794/16 від 13.01.16 р. (а. с. 11), адресованого позивачеві ОСОБА_1, відповідач покликався на Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», зазначав, що для отримання відшкодування на правах спадщини спадкоємець має подати додатково нотаріально засвідчену копію свідоцтва право на спадщину, після чого він здійснить перерахування їй гарантованої суми відшкодування через банк агент.

Тобто, відповідач, отримавши відповідні заяви, зокрема, позивача ОСОБА_1, не заперечував її права на отримання частини суми гарантованого відшкодування, однак, зазначає про невідповідність наданих йому документів, вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положенням, що врегульовують його діяльність.

Однак, позивачами не надано відповідачеві документів, що підтверджували б його обов»язок по виплаті таких грошових сум, що зазначені у позовних вимогах.

Відповідач не є правонаступником коштів, що були розміщені фізичними особами, у т.ч. ОСОБА_9 - у банку.

Відповідач не є стороною договору відкриття банківського рахунка і не перебував у цивільно правових відносинах із ОСОБА_9, та, відповідно, не перебуває у цивільно правових відносинах із його спадкодавцями позивачами у справі.

Надані позивачами відповідачеві документи, що підтверджують їх права стосовно належних ОСОБА_15 як вкладникові коштів, мають для відповідача як установи, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, значення для здійснення діяльності з відшкодування вкладів фізичних осіб їм та їх спадкоємцям задля захисту прав і законних інтересів вкладників тих банків, що виведені з ринку.

А, тому, з врахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», підстав для проведення стягнення вказаних позивачами спірних грошових сум з відповідача немає.

Суд вважає, що обраний позивачами спосіб захисту прав у вигляді стягнення з відповідача коштів у вигляді частин суми гарантованого відшкодування з врахуванням депозитних вкладів спадкодавця, у т. ч. - в порядку спадкування, є неналежним, порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положеннями гл. 16 Закону України від 07.12.2 000 р. № 2121 - III Про банки і банківську діяльність та розд. 8 Закону Українивід 23.02.12 р. № 4452 - VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що вони мають бути віднесені на рахунок позивача у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 218 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 1 228, 1 058, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 26, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми при його проголошенні у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_17