Справа № 308/6490/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

- головуючого - судді Шепетко І. О.,

- за участі секретаря судового засідання Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні № 49892916, відкритого 21.01.2016 року, постановою Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, а також шляхом передачі на зберігання власнику ОСОБА_1 автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ.

Заяву мотивовано тим, що 14.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом винесене заочне рішення по справі №308/5723/15-ц за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що витікає з Кредитного договору № 910.19136 укладеного 26.10.2012 року, між ОСОБА_1В та ПАТ «Ідея Банк». Даним судовим рішенням заявлені вимоги було задоволено в повному обсязі, видано виконавчий лист № 308/5723/15 від 04.11.2015 року.

21.01.2016 року на підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Сухан М.М. було відкрито виконавче провадження №49892916, про стягнення 357 558,94 грн.

03.10.2016 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 у вказаному виконавчому провадженні №49892916, було винесено постанову про розшук майна боржника.

04.10.2016 року було складено акт опису й арешту майна, згідно яким на автомобіль марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ, що належить ОСОБА_1, було накладено арешт, вилучено та поміщено на стоянку ДП «Сетам». В подальшому автомобіль може бути реалізовано.

Оскільки, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, предметом якої є кредитний договір, укладений між ОСОБА_1В та ПАТ «Ідея Банк», за наслідками розгляду даної справи можливим рішенням може бути визнання недійсним кредитного договору. Вважає, що існує реальна загроза відчуження майна відповідачем. У звязку з наведеним, позивач просить задовольнити його заяву та забезпечити позов шляхом зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні № 49892916, відкритого 21.01.2016 року, постановою Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, а також шляхом передачі на зберігання власнику ОСОБА_1 автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином законодавством передбачений обов'язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Згідно зі статтею 152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як встановлено судом, 14.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом винесене заочне рішення по справі №308/5723/15-ц за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що витікає з Кредитного договору № 910.19136 укладеного 26.10.2012 року, між ОСОБА_1В та ПАТ «Ідея Банк». Даним судовим рішенням заявлені вимоги було задоволено в повному обсязі, видано виконавчий лист № 308/5723/15 від 04.11.2015 року.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З доданих до заяви копій документів, судом встановлено, що з метою виконання рішення суду, державним виконавцем було винесено 03.10.2016 року постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1, а саме автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ; 04.10.2016 року складено акт № 15-49892916 опису й арешту вищезазначеного майна.

При цьому, до заяви не додано доказів, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, про який просить позивач - зупинення реалізації арештованого майна, а саме доказів на підтвердження факту того, що, наразі, відбувається процес реалізації арештованого у нього майна, чи інші спроби будь-яким чином відчужити належне йому майно.

Як вбачається із самої заяви відповідачем не робились. З огляду на наведене, суд вважає, що реальної загрози відчуження майна позивачем не доведено.

Що стосується вимоги про забезпечення позову, шляхом передачі на зберігання власнику ОСОБА_1 автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ, то згідно з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Таким чином, норма статті вказує, що річ яка є предметом спору може передаватися на зберігання іншим особам, які не є сторонами у справі та не зацікавлені у ній. Оскільки, ОСОБА_1 є позивачем, а отже і стороною, по справі, автомобіль не може бути переданий йому на зберігання.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачем не доведено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, можуть бути порушені права й інших осіб у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3