Справа № 456/20/16 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/4299/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ванівського О.М., Берези В.І.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Західшляхбуд» в особі арбітражного керуючого Вознякевич Надії Іванівни на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Західшляхбуд» про компенсацію втрати частини заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2016 року, з урахуванням виправленої у ньому описки ухвалою суду від 10.05.2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ВАТ «Західшляхбуд» в користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 4426 грн. 72 коп.

Стягнуто з ВАТ «Західшляхбуд» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ВАТ «Західшляхбуд» в особі арбітражного керуючого Вознякевич Н.І., просить рішення скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.07.2010 року порушено провадження у справі №8/33 (10) по банкрутству ВАТ по будівництву та реконструкції автомобільних шляхів «Західшляхбуд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а ухвалою від 19.10.2010 року затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ «Західшляхбуд», до якого включено суму заборгованості товариства перед позивачем ОСОБА_2 з грошовими вимогами, що виникли до дня порушення справи про банкрутство, інших вимог згідно виконавчих листів позивач не мала, при цьому, відповідно до ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», 1555 грн. 91 коп. підлягало виплаті в першу чергу, 10714 грн. 95 коп. - в другу чергу, а 1500 грн. - в четверту чергу. Апелянт також звертає увагу суду на те, що відповідно до постанови Господарського суду Львівської області від 08.11.2011 року у справі №8/33 (10) ВАТ «Західшляхбуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а тому з моменту визнання підприємства банкрутом необхідно застосовувати положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до ч.4 ст.12 якого протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), а також не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Апелянт вважає, що нарахування громадянам компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати не є основним зобов'язанням перед працівником, не входить до фонду оплати праці, оскільки не обкладається загальнообов'язковими податками та зборами, а тому є, свого роду, санкцією за невиконання грошового зобов'язання перед колишнім працівником і, в силу наведеної вище норми Закону, не може бути застосованою до підприємства-банкрута. Крім того, зазначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати з вини власника або уповноваженого органу, однак, заборгованість ВАТ «Західшляхбуд» перед позивачем по заробітній платі виникла не з вини підприємства, оскільки 07.07.2010 року судом порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Не може, на думку апелянта, покладатись на підприємство обов'язок здійснення компенсації позивачу втрати частини заробітку (доходу) ще й з тієї причини, що згідно з законом, вона виплачується за рахунок власних коштів підприємства, яких у нього з відкриттям ліквідаційної процедури немає, оскільки всі його кошти, майно та майнові права становлять ліквідаційну масу, яка реалізується в процедурі банкрутства на погашення заборгованості згідно затвердженого реєстру кредиторів та ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до положень Закону, виплата компенсації частини втраченого доходу можлива лише після виплати основного боргу, що в даному випадку полягає в задоволенні вимог позивача як кредитора першої черги та другої черги.

Крім того, апелянт вказує, що оскаржуваним рішенням присуджено з підприємства у користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати, а позивач, згідно з уточнюючими позовними вимогами, просила стягнути таку компенсацію з арбітражного керуючого Вознякевич Н.І., чим порушено норми процесуального права, оскільки не проведено заміну неналежного відповідача належним. На думку апелянта, оскаржуване рішення не відповідає також вимогам ст.213 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 01.08.2008 року переведена на посаду інженера з екологічної безпеки та сертифікації ВАТ «Західшляхбуд», з якої її 30.09.2009 року було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою двох сторін.

На момент звільнення позивача з роботи заборгованість підприємства перед нею по виплаті заробітної плати за період з травня 2008 року по вересень 2009 року становила 12270 грн. 86 коп. (3791 грн. 78 коп. + 8479 грн. 08 коп.)

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2010 року в цивільній справі №2-550/10 стягнуто з ВАТ «Західшляхбуд» в користь ОСОБА_2 8479 грн. 08 коп. заборгованості по заробітній платі, 1000 грн. завданої моральної шкоди, а всього 9479 грн. 08 коп.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2010 року в цивільній справі №2-551/10 стягнуто з ВАТ «Західшляхбуд» в користь ОСОБА_2 3791 грн. 78 коп. заборгованості по заробітній платі, 500 грн. завданої моральної шкоди, а всього 4291 грн. 78 коп.

За вказаними вище рішеннями у травні 2010 року були видані судом виконавчі листи.

Як вбачається з довідки арбітражного керуючого (ліквідатора) ВАТ «Західшляхбуд» Вознякевич Н.І. від 21.04.2016 року (а.с.77), згідно з актом передачі станом на 01.04.2012 року їй було передано від колишнього арбітражного керуючого ОСОБА_7. заборгованість перед колишнім працівником ОСОБА_2 на загальну суму 13570 грн. 86 коп., з яких: заборгованість по виплаті заробітної плати на суму 11570 грн. 86 коп., заборгованість по відшкодуванню моральної шкоди на суму 1500 грн.

За період з 23.04.2012 року ОСОБА_2 було виплачено борг по заробітній платі в сумі 4560 грн. 40 коп. з яких: борг першої черги - 1555 грн. 91 коп. (500 грн. - 05.11.2013 року та 1055 грн. 91 коп. - 15.04.2014 року); борг другої черги - 3004 грн. 49 коп. (3004 грн. 49 коп. - 15.05.2015 року).

Станом на 20.04.2016 року ВАТ «Західшляхбуд» має заборгованість перед колишнім працівником ОСОБА_2 на загальну суму 8510 грн. 46 коп., з яких: по виплаті заробітної плати на суму 7010 грн. 46 коп., по відшкодуванню завданої моральної шкоди на суму 1500 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.2 цього Закону та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Згідно з цими нормативними актами, одним із видів грошового доходу, який підлягає компенсації, є заробітна плата (грошове забезпечення).

Враховуючи наведені вище норми матеріального закону, які зобов'язують підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснити компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та встановлений у даній справі факт порушення підприємством встановлених строків виплати позивачу заробітної плати, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Законом України від 14.05.1992 року «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, а тому доводи сторони відповідача про відсутність коштів для виплати позивачу заборгованості по заробітній платі та відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати є безпідставними.

Згідно правового висновку Верховного Суду України в постанові від 02.07.2014 року (справа №6-76цс14), порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Окрім того, вина підприємства у порушенні строків виплати заробітної плати для здійснення компенсації за це порушення, в силу наведених вище норм матеріального закону, не є визначальним критерієм для присудження такого виду компенсації.

Безпідставними є також доводи апелянта про те, що компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків їх виплати належить до одного з видів цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання у договірних правовідносинах (пеня, штраф, неустойка), оскільки за своєю правовою природою компенсація - це інший вид відповідальності, передбачений трудовим законодавством за порушення строків виплати працівнику заробітної плати, і є обов'язковим для роботодавця.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, які сторони подали в обгрунтування своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Західшляхбуд» в особі арбітражного керуючого Вознякевич Надії Іванівни відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ванівський О.М.

Береза В.І.