Категорія: 27 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 травня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області Грушицький А.І., розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 0811-2 від 8 листопада 2006 року в розмірі 28974,11 доларів США та в рахунок стягнення заборгованості перед ПАТ «Західінкомбанк» за кредитним договором № 0811-2 від 8 листопада 2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 73,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності - шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною згідно оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в дохід держави з кожного по 1827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

При поданні апеляційної скарги на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 не сплатив судовий збір.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 отримав копію повторного заочного рішення 9 жовтня 2015 року (а.с. 97), а апеляційну скаргу подав в суд 31 березня 2016 року.

Отже, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом строку, клопотання про поновлення цього строку не заявляв із зазначенням поважних причин пропуску строку оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою судді апеляційного суду Волинської області від 7 квітня 2016 року апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року в даній справі була залишена без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху направлена відповідачу 7 квітня 2016 року та повторно направлена 21 квітня 2016 року для виконання за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою.

Проте копія ухвали апеляційного суду не була вручена відповідачу, оскільки направлені конверти повернулися у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

На підставі наведеного та враховуючи, що за вказаною ОСОБА_2 адресою місця проживання він не отримує судових рішень, не повідомив суд про зміну місця проживання, приходжу до висновку про можливість застосування норми статті 77 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідач ОСОБА_2, який подав апеляційну скаргу на судове рішення, протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів для виконання ухвали апеляційного суду від 7 квітня 2016 року про залишення його апеляційної скарги без руху, не цікавився станом провадження в даній справі, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 297 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом із доданими до скарги матеріалами надіслати ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя