Справа № 135/1408/16-ц
Провадження № 2/135/251/16
12.10.2016 року м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Патраманського І.О.,
при секретарі
судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судового засідання, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514 VI від 17.09.2008року були внесені зміни у Статут АКІБ «Укрсиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УКРСИББАНК».
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 55 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит кожного календарного місяця в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 31.03.2038року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.
За користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, відповідач зобовязався сплачувати проценти у розмірі 12,4% річних.
По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду в порядку, встановленому кредитним договором. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі. Сторони домовилися, що умовами договору може бути встановлений новий розмір. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору.
Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач ОСОБА_2 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ України від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу.
З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника прийнята порука ОСОБА_3 згідно договору поруки №193847 від 01.04.2008року.
Відповідно до умов вказаного договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.
Позивач ПАТ «УКРСИББАНК» виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак Відповідач ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу (з серпня 2015), чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання.
5050,13 доларів США - заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4603,31 дол. США за строк з 01.08.2015 року по 30.06.2016 року;
7064,70грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.09.2015 року по 28.07.2016 року;
ПАТ «УКРСИББАНК» направив відповідачам вимоги від 17.03.2016 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, однак відповідачі вимоги не виконали.
Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, але попередньо через канцелярію суду подав заяву, у якій просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 29.08.2016р., 14.09.2016р., 27.09.2016р. та 12.10.2016р. не з`явилися без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Заяв про розгляд справи у їх відсутність або про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило.
З огляду на зазначене вище, за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думку представника позивача, викладену у письмовому клопотанні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею ст.533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом.
Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).
Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Отже, в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст.549 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.
Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514 VI від 17.09.2008року були внесені зміни у Статут АКІБ «Укрсиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УКРСИББАНК».
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 55 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит кожного календарного місяця в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 31.03.2038року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.
За користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, відповідач зобовязався сплачувати проценти у розмірі 12,4% річних.
По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка піди перегляду в порядку, встановленому кредитним договором. За користування кредити коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценті прострочену суму основного боргу за процентною ставкою у розмірі, збільшеному вдвічі. Сторони домовилися, що умовами договору може бути встановлений новий розмір. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, факті наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредиті договору.
Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, Відповідач ОСОБА_2 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу.
З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника прийнята порука ОСОБА_3 згідно договору поруки №193847 від 01.04.2008року.
Відповідно до умов вказаного договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.
Позивач ПАТ «УКРСИББАНК» виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак Відповідач ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів цу повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу (з серпня 2015), чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання.
5050,13 доларів США - заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4603,31 дол. США за строк з 01.08.2015 року по 30.06.2016 року;
7064,70грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.09.2015 року по 28.07.2016 року;
ПАТ «УКРСИББАНК» направив відповідачам вимоги від 17.03.2016 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, однак відповідачі вимоги не виконали.
Судом також встановлено, що кредитний договір укладено в іноземній валюті, у Позивача наявна ліцензія НБУкраїни № 75 від 24.12.2001 року на здійснення операцій з валютними цінностями, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному вираженні гривні до долара США на час вирішення спору.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 24.09.2014 року № 6-145цс14, яка є обов'язковою відповідно до ст.360-7 ЦПК України.
З правової позиції Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року, висловленій в постанові № 6-1680цс15, вбачається, що якщо у кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов`язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не дотримується умов укладеного кредитного договору, у порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право Позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.
Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, невиконання взятих на себе зобов`язань відповідачами по справі, суд вважає, що із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 192,526, 530, 533, 536, 546, 549, 554, 629, 634, 1048, 1049,1050, 1054,1055 ЦК України, п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»№ 5 від 30.03.2012 року, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», на підставі ст.ст.10, 11, 60, 88, 158, 197, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд -
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВРИСТВА «УКРСИББАНК» задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя