Справа № 621/1034/16-ц
Провадження № 2/621/689/16
РІШЕННЯ

іменем України

16 серпня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

встановив:

20.05.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про реальний розподіл нерухомого майна, в якому просила виділити з належних їй 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 жилу кімнату № 1-2, площею 19,40 кв.м., веранду ІІІ пл. 7,30 м кв., кімнату 1-3 пл., 5,30 кв. м., коридор ІІ пл. 2,20 м. кв.

16 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області помер його дід - ОСОБА_3.

Останнім місцем реєстрації та проживання діда було АДРЕСА_1.

За життя дід позивача ОСОБА_3 був власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Заповіту дід не залишав, а тому мало місце спадкування за законом.

На момент смерті діда у вказаному вище будинку була зареєстрована його дружина ОСОБА_4, а також його батько (син померлого) ОСОБА_5, який спадщину не прийняв. Батько у будинку станом на момент смерті діда - не проживав та не вчинив будь-яких дій по прийняттю спадщини: не вступив в управління та володіння спадковим майном та не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Фактично ж у будинку станом на момент смерті діда проживала бабуся позивача (дружина померлого) - ОСОБА_4, а також відповідачка - ОСОБА_2, а після смерті діда відповідачка вступила в управління та володіння його спадковим майном.

Дід та баба за життя ніколи не ділили між собою будинок, однак оскільки побудували будинок у шлюбі, то позивач вважає, що 1/2 його частина належала дідові, а інша 1/2 частина (хоча документально її і не було виділено) належала бабі.

ЦК УРСР /в редакції 1963 року/ вказує на необхідність прийняття спадщини і, як було вказано вище, батько прийняв спадщину фактично і даний факт підтверджено відповідно довідкою.

Земельна ділянка, що знаходиться за вищевказаною адресою (під будинком) - не приватизована, оскільки дід за життя не отримував держаного акту на землю.

Спадщина після смерті діда відкрилася на 1/2 частину будинку і її прийняли 2 особи: дружина померлого - ОСОБА_4, його син, а батько позивача, а також відповідачка у справі - ОСОБА_2 (донька померлого). Тобто, вказані особи могли б оформити свої спадкові права по 1/4 частині після смерті діда.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області померла бабуся позивача - ОСОБА_4.

Останнім місцем реєстрації та проживання бабусі було АДРЕСА_1.

За життя бабуся документально не була власником будь-якого майна, однак, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 було збудовано нею та дідом у шлюбі, то позивач вважає, що на момент смерті їй належала 1/2 частина вказаного будинку як дружині та 1/4 частина цього будинку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка.

Заповіту бабуся не залишала, а тому має місце спадкування за законом.

На момент смерті бабусі у вказаному вище будинку був зареєстрований батько позивача (син померлої) - ОСОБА_5, який у будинку станом на момент смерті бабусі ( своєї матері) - проживав і ним вчинено дії по прийняттю спадщини після смерті матері.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що спадщина після смерті бабусі відкрилася на 3/4 частин будинку і її прийняла відповідачка та батько позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області помер батько позивача - ОСОБА_5.

Останнім місцем реєстрації та проживання батька було АДРЕСА_1.

З урахуванням вказаних вище обставин, позивач вважає, що після смерті батька відкрилася спадщина на частину житлового будинку АДРЕСА_1, що була ним успадкована після смерті матері (3/8).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі від 18.02.2016 року, позов відповідачки задоволено частково, зокрема:

1. Встановлено факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області.

2. Визнано за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3, право власності на 1/4 частку житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 51,8 кв.м, житловою площею 24,7 кв.м) з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

3. Визнано за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4, право власності на 3/8 частки житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 51,8 кв.м, житловою площею 24,7 кв.м) з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

4. В іншій частині позову - відмовлено.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просив визнати за ним, право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області батька - ОСОБА_5 у вигляді 3/8 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 51,8 м 2, житлова площа 24,7 м 2) з надвірними будівлями, що була успадкована ним після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області його матері ОСОБА_4.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року відповідно до вимог ст. 123 ЦПК України зустрічний позов ОСОБА_1 було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду від 16 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл нерухомого майна за заявою позивача було залишено без розгляду.

У судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_2 не з'явилася, надала заяву, в якій справу просила розглядати за її відсутності, проти зустрічного позову не заперечувала.

Відповідач за первісним позовом, він же позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, просив його зустрічний позов задовольнити.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про його смерть НОМЕР_1 (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про її смерть НОМЕР_2 (а.с. 27).

Як слідує з свідоцтва про одруження НОМЕР_3, виданого Лозівським ЗАГС Староверівського району Харківської області 29 січня 1952 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_4) одружились 28.01.1952 року (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про його смерть НОМЕР_4 (а.с. 62).

Про те, що батьками померлого ОСОБА_5 були ОСОБА_8 та ОСОБА_4, свідчить його свідоцтво про народження НОМЕР_5, видане с. Лозова сель бюро ЗАГС 19.10.1953 р. (а.с. 61).

Померлий ОСОБА_5 був батьком позивача, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_6, виданого Таранівською с/радою 30 жовтня 1982 року (а.с. 61).

За життя дід позивача ОСОБА_3 був власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «Зміївське БТІ» № 1830 від 12.06.2015 року, з якої вбачається, що згідно архівних матеріалів КП «Зміївське БТІ», житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 р. належав в цілому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого виконкомом Таранівської сільської ради 26.05.1995 року, зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 29.05.1995 року за р-р в кн. 12-2011 (а.с. 19-22).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року за відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 визнано право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 ч. після смерті батька ОСОБА_3 і на 3/8 частин після смерті матері ОСОБА_4 житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. ( а.с.9-14 ).

З інформації Таранівського сільського голови Чередник Ю.В. слідує, що ОСОБА_3 дійсно проживав та постійно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 На день смерті з 1972 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за вказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 та на день смерті з 11.02.1978 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за вказаною адресою постійно був зареєстрований до дня смерті його син ОСОБА_5 ( а.с. 30).

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори , про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39394939 , виданого 20.01.2015 року після смерті ОСОБА_5 ( а.с 63).

Як вже зазначалося вище ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 отже, до даних правовідносин необхідно застосовувати положення Цивільного Кодексу України 1963 року.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно за ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області в період діючого ЦК України, при вирішення спору повинні бути застосовані його норми:

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, встановлено, що спірний будинок належав на праві власності померлому ОСОБА_3 - діду позивача. Після його смерті спадкоємцями, які прийняли спадщину були його дружина - ОСОБА_4 та донька - відповідач по справі ОСОБА_2 ОСОБА_4 також померла ІНФОРМАЦІЯ_3, свої спадкові права після смерті чоловіка не оформила. Після її смерті спадкоємцями, які прийняли спадщину є дочка - ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2015 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування після померлого батька на 1/4 частку та на 3/8 частини спірного будинку після смерті матері. ОСОБА_5 - батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_4, але не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_4, тому після його смерті відкрилася спадщина на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не в змозі через відсутність надати всі необхідні документи, тому його зустрічний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 526, 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області батька - ОСОБА_5 у вигляді 3/8 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 51,8 м2, житлова площа 24,7 м2) з надвірними будівлями, що була успадкована ним після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області його матері ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: