Справа № 375/724/15-ц
Провадження № 2/375/3/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна»,

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається, що 05.06.2008 року між ОСОБА_1, який є відповідачем у справі та ВАТ «Комерційний Банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк», було укладено Договір кредиту № 130/2008, згідно з п.п. 1.1., 1.2. якого відповідачу для купівлі автомобіля був наданий кредит в розмірі 45115 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 15 % річних від суми кредиту.

На виконання п. 1.1. Договору кредиту Позивачем було видано Відповідачу грошові кошти в розмірі 45115.00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 59 від 05.06.2008 року .

Угодою до Договору кредиту від 04.12.2009 року у звязку із реструктуризацією заборгованості та зміною валюти зобовязання позичальника Банк надав кредит у сумі 401005.75 грн. з процентною ставкою за користування кредитом - 17,4 % річних від суми кредиту зі строком повернення кредиту до 03.12.2019 року.

Згідно п. 4.1. Договору кредиту його сторони повинні належним чином виконувати свої обовязки за цим договором. Проте відповідачем порушені п. 1.3. Договору кредиту - не повертається у передбачені Договором кредиту строки/терміни кредит та проценти, внаслідок чого були надіслані вимоги №1401/2622 від 29.05.2014 року та №1401/2623 від 29.04.2015 року про дострокове повернення грошових коштів.

Зазначає, що внаслідок невиконання умов Договору кредиту у відповідача перед позивачем станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 1492003.38 грн., а саме:

●строкова заборгованість за кредитом в розмірі 196985.35 грн.;

●прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 204020.40 грн.;

●прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 235154.29 грн.;

●пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 05.07.2010 року по 28.04.2015 року в розмірі 362628.73 грн.;

●пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 05.01.2010 року по 28.04.2015 року в розмірі 493214.61 грн..

Позивач, будучи належним чином повідомленим, свого представника в судове засідання не направив, подавши натомість заяву, якою позов підтримав та просив розглянути спір за відсутності свого представника.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду своїх показів не надав, пославшись, що такі надасть суду його представник.

Представник відповідача позицію свого довірителя щодо позову підтримав та суду також показав, що кредит надавався відповідачу на придбання автомобіля. Сторона позивача визнає обставину укладення відповідачем кредитного договору отримання кредиту у зазначеній у позові сумі, але вони не можуть визначитися із сумою заборгованості, оскільки відсутні банківські виписки та що позбавляє їх перевірити правильність проведеного позивачем обрахунку заборгованості.

Після ознайомлення з наданими позивачем банківських виписок та іншими отриманими у справі письмовими доказами, представник відповідача погодився із проведеним позивачем розрахунком позовних вимог, проте висловив свою думку про явно завищений розмір нарахованих відсотків та пені, які перевищують основну суму заборгованості по тілу кредиту.

Просив при винесенні рішення у справі вирішити питання про зменшення сум заборгованості за кредитним договором, що підлягають до стягнення за вимогами позову, а саме зменшити розмір нарахованих відповідачу відсотків та пені, які значно перевищують заборгованість по тілу кредиту.

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 05.06.2008 року між відповідачем у справі та ВАТ «Комерційний Банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк», було укладено Договір кредиту № 130/2008, згідно з п.п. 1.1., 1.2. якого відповідачу був наданий кредит для купівлі автомобіля в розмірі 45115 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 15 % річних від суми кредиту. Угодою до Договору кредиту від 04.12.2009 року у звязку із реструктуризацією заборгованості та зміною валюти зобовязання позичальника сторони погодили, що Банк надав відповідачу кредит у сумі 401005.75 грн. з процентною ставкою за користування кредитом - 17,4 % річних від суми кредиту зі строком повернення кредиту до 03.12.2019 року.

На разі, відповідач порушив зобовязання, взяті на себе за Кредитним договором 05.06.2008 року № 130/2008 USD та угодою до останнього від 04.12.2009 року, а саме не повертає у передбачені договором строки/терміни кредит та проценти, не повернув достроково кредит на вимоги позивача №1401/2623 від 29.04.2015 року та №1401/2622 від 29.05.2014 року.

Внаслідок такого порушення відповідачем умов укладених з позивачем правочинів станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 1492003.38 грн., і що становить : строкову заборгованість за кредитом в розмірі 196985.35 грн.; прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 204020.40 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 235154.29 грн.; пеню за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 05.07.2010 року по 28.04.2015 року в розмірі 362628.73 грн.; пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 05.01.2010 року по 28.04.2015 року в розмірі 493214.61 грн..

Викладене підтверджується показами у судовому засіданні відповідача та його представника, а також отриманими у справі письмовими доказами, якими є:

●розрахунок позовних вимог (т.1 а.с. 4-6);

●договір кредиту № 130/2008 USD від 05.06.2008 року з Додатком №1 (т.1 а.с.7-9);

●додаткова угода №1 до кредитного договору № 130/2008 USD від 05.06.2008 року з додатком № 2 (т.1 а.с. 10-11);

●додаткова угода №2 до кредитного договору № 130/2008 USD від 05.06.2008 року з додатком № 2 (т.1 а.с. 12-13);

●угода до кредитного договору № 130/2008 USD від 05.06.2008 року від 04.12.2009 року з графіком погашення кредиту (т.1 а.с. 14-16);

●угода до кредитного договору № 130/2008 USD від 05.06.2008 року від 06.04.2010 року (т.1 а.с. 17);

●угода № 5 до кредитного договору № 130/2008 USD від 05.06.2008 року від 29.12.2008 року (т.1 а.с. 18);

●заява ОСОБА_1 від 05.06.2008 року про надання кредиту та заява на видачу готівки № 59 від 05.06.2008 року (т.1 а.с. 19);

●письмові вимоги банку на імя ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту від 29.04.2015 року (т.1 а.с. 21-24);

●договір № 1606 банківського рахунку від 05.06.2008 року (т.1 а.с. 63-65);

●договір купівлі-продажу автомобіля № 1355/03 від 26.03.2008 року, специфікація товару, акт прийому-передачі автомобіля, акт перевірки заставного майна від 04.02.2009 року, довідка-рахунок № 223595, рахунок-фактура від 26.03.2008 року (т.1 а.с. 66-75);

●квитанції про сплату кредиту ОСОБА_1 (т.1 а.с. 77-155);

●довідка № 338 від 28.07.2015 року з місця роботи відповідача про доходи (т.1 а.с. 156);

●виписки з банківського рахунку (т.1 а.с. 183-255);

●виписки з банківського рахунку (т.2 а.с. 1-56);

●виписки з банківського рахунку (т.2 а.с. 92-211).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 530, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідного до ч.2 ст.1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому».

За вимогами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобовязання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як показав у судовому засіданні сам відповідач та що підтвердив також його представник, відповідач дійсно отримав 05.06.2008 року на умовах строкового кредиту зі сплатою 15 % річних від суми кредиту 45115.00 доларів США, узгодивши у послідуючому шляхом укладення 04.12.2009 року додаткової угоди до Кредитного договору валюту кредиту у національній валюті України та визначивши розмір останнього в сумі 401005.75 грн. з процентною ставкою за користування кредитом - 17,4 % річних від суми кредиту та строком повернення кредиту до 03.12.2019 року.

Разом з тим, як визнано у судовому засіданні відповідачем і що підтверджується іншими отриманим у справі доказами, відповідач умови договору порушив і що спричинило загальну суму заборгованості в сумі 1492003.38 грн. та що становить заборгованість за тілом кредиту, по відсотках за користування кредитом та нарахованих штрафних санкцій.

З проведеним позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором сторона відповідача у судовому у засіданні погодилася і що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача, який не оспорюючи суму позову, зазначив про явно несправедливі розміри нарахованих позивачем відсотків та пені. Не виникає сумнівів щодо розрахунку позову і у суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» до ОСОБА_1.

Вирішуючи спір по суті відповідно до встановлених обставин спору та вказаним вимогам закону, суд прийшов до висновку про зменшення розміру стягуваної пені на 50%, зважаючи на ту обставину, що заявлений позивачем розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та відсотками за користування останнім. Такий висновок суду узгоджується із положеннями ч.3 ст.151 ЦК України в тім, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення та положеннями п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в тім, що несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

За викладеного та встановлених обставин справи і, зокрема, обставини визнання відповідачем обставин спору, позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заявлених позивачем розмірів строкової та простроченої заборгованості за кредитним договором на загальну суму 636160.04 грн. ( 196985.35 грн. (строкова заборгованість) + 204020.40 грн. (прострочена заборгованість) = 636160.04 грн.), простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 235154.29 грн. та пені в сумі 427921.67 грн. ( 855843.34 грн. (загальний розмір пені) : 2 = 427921.67 грн.). Всього таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1064081.71 грн..

Судові витрати по справі у звязку із звільненням позивача від сплати останніх у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України мають бути підлягають стягненню на користь держави в сумі 6890.00 грн. з відповідача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 624, 625, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Експобанк», 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 1064081 (один мільйон шістдесят чотири тисячі вісімдесят одну) гривну 71 коп..

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави в рахунок відшкодування понесених у справі судових витрат 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень 00 коп..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне обґрунтування рішення виготовлено 22.01.2016 року.

Суддя О.Литвин

Рішення набуло законної сили ____________________20___ року