Справа № 489/2018/16-ц
Номер провадження 2/489/1467/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про поділ майна подружжя,

встановив

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час перебування у шлюбі сторони мали спільний бюджет, вели сумісне господарство і на спільні кошти купували майно. Вказує, що на сьогоднішній день, відповідач добровільно розділити майно відмовляється.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на майно вартістю 31757, 50 грн. і виділивши його в натурі; визнати за відповідачем право власності на спільне майно вартістю 31757,50 грн. і виділивши його в натурі; витребувати у відповідача документи на спільне майно; стягнути з відповідача судовий збір.

Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як встановлено судом, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбу з 06.09.2008.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2013 шлюб між сторонами розірвано.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вказує, що за період шлюбу сторонами було придбано металопластикову віконну раму для лоджії спальні з монтажем (2009 рік, вартість - 6850 грн.), пральну машинку (автомат) Indesit IWSB, 5 кг., 1000 об., сервісне обслуговування (2009-2010 роки, вартість - 2860 грн.), радіотелефон Panasonic KX-TG8612RU, модель з двома трубками (2010 рік, вартість - 890 грн.), блендер "Phillips" (2009 рік, вартість - 820 грн.), соковитискач (2010 рік, вартість - 460 грн.), пароварка (2010 рік, вартість - 1180 грн.), кавоварка мідна (2009 рік, вартість - 320 грн.), сейф меблевий (2010 рік, вартість - 590 грн.), відеокамера Panasonic HDC-DX1EE-S (2008 рік, вартість - 3890 грн.), кухонна витяжка (20011 рік, вартість - 2670 грн.), кухонна мийка-нержавійка (2009 рік, вартість - 430 грн.), чавунні батареї 28 секцій з роботою монтаж і демонтаж опалювальної системи (2009 рік, вартість - 3820 грн.), газовий лічильник, проект для монтажу та монтаж лічильника (2009 рік, вартість - 2850 грн.), двері міжкімнатні з коробкою - дерев'яна сосна з фурнітурою 2 шт. (2009 рік, вартість - 3460 грн.), а також будівельні матеріали для двох спалень: суміш для штукатурки, цегла силікатна 680 шт., шпаклівка 67 кв. м., шпаклівка 49 кв. м., фанера для вирівнювання підлоги 24 кв. м., ламінат для підлоги для двох спалень 24 кв. м., валютні накопичення, які збереглися в сейфі: 250 дол. США та 150 євро.

Відповідач вказані обставини в повній мірі не визнає. Вказала, що сторони поділили майно і позивач забрав свої речі.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 23-25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що позивач ще в січні 2013 року приїхав разом з ОСОБА_3 та забрав радіотелефон, блендер, соковитискач, сейф меблевий, кухонну витяжку і на час розгляду справи вказані речі знаходяться у позивача. Крім того, вказав, що мідну кавоварку сторони взагалі не купували, відеокамеру було придбано відповідачем за день до шлюбу, а двері міжкімнатні та всі будівельні матеріали для двох спалень було придбано батьком відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до пояснень сторін, відповідачу та іншим співвласникам належить на праві спільної власності квартира, у якій вони проживали. Позивач вселився у вказану квартиру після реєстрації з відповідачем шлюбу та почав там проживати постійно протягом тривалого часу.

За таких обставин у відповідності до ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, позивач зобов'язаний був брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Тому, суд зазначає, що стягненню підлягають витрати на ремонт квартири, якщо вони виходять за межі обов'язку особи, що користується квартирою брати участь в утриманні квартири. А це встановлюється судовою будівельно-технічною експертизою, про проведення якої сторони не клопотали.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна, належними і допустимими доказами, довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, вимоги позивача щодо поділу будівельних матеріалів для ремонту квартири задоволенню не підлягають, оскільки за позивачем закріплено обов'язок щодо утримання квартири, як члена сім'ї співвласника квартири, зокрема щодо проведення ремонту. Позивачем не доведено, що проведені ремонтні роботи виходять за межі його обов'язку як мешканця та що будівельні матеріали придбавались за спільні кошти, а не батьком відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до податкової накладної 17.01.2010 було придбано радіотелефон вартістю 625,32 грн.; згідно з податковою накладною від 17.01.2010 було придбано пароварку вартістю 517,64 грн. (без врахування ціни пакетів).

Також є докази придбання пральної машини вартістю 2009 грн (без врахування вартості сертифікату) та витяжки вартістю 1399 грн.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач забрав ці речі з її квартири.

Отже, радіотелефон, пароварку, пральну машину та витяжку було придбано за час перебування сторін шлюбі, наявними в матеріалах справи чеками підтверджена їх вартість.

Здійснюючи поділ суд виходить з того, що витяжка встановлена і для її передачі позивачу необхідно здійснити дії по демонтажу, тому її необхідно виділити відповідачу. З метою дотримання рівності часток позивачу необхідно виділити пральну машину, а відповідачу радіотелефон і пароварку.

Враховуючи те, що здійснити поділ майна в рівних частинах не можливо, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація перевищення частки в сумі 266,48 грн.

Що стосується інших предметів, на які вказує позивач, то позивачем не доведено належними і допустимими доказами їх придбання в період шлюбу, вартість та те, в кого саме зараз вони знаходяться, тому суд відмовляє в цій частині вимог у зв'язку з необґрунтованістю.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 169, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити майно нажите за час шлюбу виділивши у власність ОСОБА_1 пральну машину Indesit IWSC 4105 вартістю 2009 грн., та ОСОБА_2 витяжку EL Fresco EF-3288 вартістю 1399 грн., радіотелефон Panasonic KX-TG8612RU, модель з двома трубками, вартістю 625,32 грн. та пароварку PHILIPS HD9120 вартістю 517,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості перевищення частки в сумі 266,48 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв