Провадження № 2/761/3071/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі: Кріт І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В грудні 2015 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (Відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 22 309,50 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1218,00 грн., а всього 23 527,50 грн. (а.с.1-2).
Представник Позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував (а.с.62).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2014р. близько 13.30 години в м. Києві по вул. Вишгородська 56/2, громадянин ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Ваз» д.н. НОМЕР_5, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, в результаті чого, автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2014р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу (а.с.10).
Станом на момент здійснення вищевказаного страхового випадку автомобіль «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1, який належить ПП «Проспер» був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.081644 від 27.01.2014р. з терміном дії з 01.02.2014р. по 31.01.2015р. включно(а.с.4).
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.
21.11.2014р. до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1, ПП «Проспер» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування АвтоКаско (а.с.5-9).
Відповідно до Звіту № 1964/14 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 19.11.2014р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_1 станом на 19.11.2014р. складає 17 731,21 грн. (а.с.11-13). До Звіту № 1964/14 додано протокол огляду колісного транспортного засобу від 25.11.2014р. (а.с.14-15), ремонту калькуляцію № 1964/14 від 28.11.2014р. (а.с.16-18), фотододатки (а.с.19).
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
При вирішенні справи судом враховано правову позицію, викладену у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зокрема положення пункту 27 щодо особливостей вирішення спорів про право зворотної вимоги страховика.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України).
За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - підлягає задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Страховика суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 309,50 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 993, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.8, 21,27 Закону України «Про страхування», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та керуючись ст.ст. 10, 33, 60, 61, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд,-
Позову заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 22 309,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у сумі 1 218,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: