Справа № 466/4793/15 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/4004/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд:

- скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (в подальшому - «ВДВС») Дзеня В.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47117027 від 06.04.2015 року;

- зобов'язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзеня В.М. відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/466/31/14 від 06.06.2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

Доводи скарги обґрунтовувалися тим, що постановою від 06.04.2015 року державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Дзень В.М. відмовлено у відкритті виконавчого провадження стосовно виконання виконавчого листа №2/466/31/14, де боржником зазначено ОСОБА_6, виданого 06.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Львова на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 611,3кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 згідно варіанту № 3 таблиці № 4 висновку № 063/13 додаткової судової будівельно - технічної експертизи від 04.12.2013 року.

Підставою відмови у відкритті виконавчого провадження вказано п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Стверджував, що постанова державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ, що оскаржується, містить посилання лише на зміст виконавчого листа № 2/466/31/14, з якого виконавець безпідставно, на власний розсуд зробив висновок, що порядок користування земельною ділянкою встановлено судом і відсутні заходи, що слід вжити у примусовому порядку, для виконання рішення суду, яким.ОСОБА_4 визначено користування земельними ділянками загальною площею 305,65 кв.м., у тому числі: ділянкою площею 264,05 кв.м. та ділянкою площею 41,6 кв.м., розміри та розташування меж яких докладно виписані у резолютивній частині судового рішення та відображені у таблиці експертного висновку.

З метою виконання рішення суду на замовлення і за кошти ОСОБА_4 КП «Картограф» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 264,05 кв.м. через яку здійснюється захід до належної йому частини будинку.

Боржник ОСОБА_6, як і інші боржники, своїми діями перешкоджають спеціалістам КП «Картограф» у винесенні меж належної йому земельної ділянки площею 264,05 кв.м. в натуру (на місцевість) та встановленню межових знаків, а тому рішення суду та встановлення меж земельної ділянки потребують примусового виконання, що згідно закону має бути забезпечено органами державної виконавчої служби.

02.04.2015 року від імені ОСОБА_4 була подана заява до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ з роз'ясненням необхідності примусового виконання судового рішення, виконавчий лист та схема встановлення меж земельної ділянки на місцевості.

Вважає, що такі дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Дзень В.М. є незаконними, суперечать нормам чинного законодавства та порушують його законні права, а тому він змушений звернутися до суду(а.с. 1-4).

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзеня В.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47117027 від 06.04.2015 року.

Зобов'язано державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзеня В.М. відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/466/31/14 від 06.06.2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова (а.с.57-58).

Дану ухвалу оскаржив начальник Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вимог його скарги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи; недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року вже встановлено порядок користування земельною ділянкою, а відтак вважає, що відсутні умови щодо зобов'язання боржника особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення (а.с.60-61).

Апелянт, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, будучи повторно своєчасно належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 89, 103), повторно явку свого представника в судове засідання не забезпечив і про причини таких неявок суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, а також законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги ОСОБА_4 на постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 611,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 згідно варіанту № 3 таблиці № 4 висновку № 063/13 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 04.12.2013 року і таке добровільно не виконується.

Статтею ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Так, 06.04.2015 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзень В.М. виніс постанову про відмову у прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/466/31/14 від 06.06.2014 року. При цьому зазначив, що у виконавчому листі відсутні заходи, що слід вжити у примусовому порядку для виконання рішення суду. Таким чином наявні обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження.

З системного аналізу ст.ст. 18, 19, 21, 22, 25 вищевказаного Закону вбачається, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, цей документ відповідає вимогам Закону та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження встановлені ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дзень В.М. посилався на п. 8 ч.1 ст.26 Закону. Вказана норма має відсилочний характер: «інші обставини», що виключають здійснення виконавчого провадження, мають бути передбачені відповідним законом і постанова державного виконавця в обов'язковому порядку повинна містити посилання і на конкретні обставини і на конкретний закон, яким вони передбачені.

Судом першої інстанції встановлено, що державний виконавець в постанові, що оскаржується, попри вищезазначені порушення, не навів жодної «іншої, передбаченої законом обставини, що виключає здійснення виконавчого провадження» і не здійснив посилання на відповідний закон, що вказує на безпідставність відмови у відкритті виконавчого провадження.

Зокрема, серед заходів примусового виконання рішень п.4 ст. 32 Закону вказує на інші заходи, передбачені рішенням.

Отже, встановлення порядку користування земельною ділянкою, про що йдеться в резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28.03.2014 року і є тими заходами, які повинен вжити державний виконавець, оскільки порядок користування земельною ділянкою відбувається саме на місцевості.

Процедура встановлення порядку користування земельною ділянкою пов'язана з положеннями інших законодавчих актів. Зокрема, згідно ст.79 ЗК України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Отже, встановлення порядку користування земельною ділянкою пов'язано з вимогами ст.79 ЗК України, ЗУ «Про землеустрій» і передбачає винесення в натуру(на місцевість) меж ділянки і закріплення їх межовими знаками.

Згідно вимог ст.2 Закону України «Про землеустрій» встановлення і закріплення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів забезпечується здійсненням землеустрою. Відповідно до ст.20 Закону землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою.

Серед підстав здійснення землеустрою ст.22 Закону вказує судове рішення. Отже, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28.03.2014 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою є передбаченою законом підставою здійснення землеустрою в обов'язковому порядку (винесенням меж ділянки в натуру(на місцевість).

Стаття 20 Закону України «Про землеустрій» зобов'язує власників землі, землекористувачів, у тому числі орендарів, при здійсненні землеустрою забезпечувати доступ розробникам документації із землеустрою до своїх земельних ділянок, що підлягають землеустрою.

Згідно ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі(на місцевості). Межі ділянки закріплюються межовими знаками встановленого зразка. На замовлення ОСОБА_4 для ділянки площею 264,05 кв.м. така документація виготовлена.

Межі ділянки в натурі (на місцевості) має право встановлювати лише сертифікований спеціаліст.

Стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження» надає право органу державної виконавчої служби для примусового виконання судових рішень залучати спеціалістів. Як спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Виконавцем робіт з встановлення меж земельної ділянки(спеціалістом) має бути сертифікований інженер- землевпорядник, що працює у складі юридичної особи або як фізична особа-підприємець. Про необхідність залучення такого спеціаліста та його юридична адреса вказано у заяві ОСОБА_4 до виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість залучення експерта або спеціаліста для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань та у виконавчому листі не передбачено жодного заходу з примусового виконання рішення суду, а відтак даний виконавчий документ не підлягає виконанню органами ДВС, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відхилити та залишити ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: