Справа № 752/3251/16-ц
Провадження № 2/752/2781/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27.04.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.,

за участю секретарів - Савченко Д.Г.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 866656 грн.

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 10 грудня 2012 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києві стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 319 700 грн., що еквівалентно 40 000 доларів США та 3197 грн. судового збору. 13.03.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві відкрито провадження з примусового виконання вищевказаного рішення, однак на день звернення із позовом рішення відповідачем не виконано та сума позики не повернути і перебуває у користуванні відповідача, тому позивач просить стягнути з відповідача курсову різницю та штраф за невиконання зобов'язань.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що вимоги позову підтримує у повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2012 року по справі № 2601/13787/12 задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 319 700 грн., що еквівалентна 40000 доларів США та судовий збір у розмірі 3197.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Танащук Олесі Миколаївни від 13.03.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Однак на день звернення із вказаним позовом до суду відповідачем не виконане зобов'язання з повернення грошових коштів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів пс встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Задовольняючи позов суд врахував вимоги Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України.

Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, Товариства, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) грошові кошти в рахунок відшкодування курсової різниці у розмірі 768 700 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 97956 грн. та судовий збір у розмірі 6890 грн., а всього 873 546 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя