Справа № 222/1391/16-ц
Провадження № 2/222/367/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Доценко С.І.,

при секретарі Болбат Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

06.11.2013 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідачки у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка погодилася з умовами договору та зобовязався сплачувати кредит та погашати відсотки за користування кредитом щомісяця, але дану вимогу не виконала. Загальна заборгованість відповідачки станом на 28.07.2016 року становить 57886,86 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 16997,08 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 35907,07 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 1750 грн. та штрафів: фіксована частина в розмірі 500 грн. і процентна складова в розмірі 2732,71 грн., яку у добровільному порядку відповідачка відмовляється сплатити. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але в позовній заяві просив справу розглянути без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала частково та в звязку з тим, що вона проживає в зоні АТО просила застосувати до неї Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині нарахування пені та штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір № б/н від 06.11.2013 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.11.2013 року ОСОБА_2 станом на 28.07.2016 року має заборгованість за кредитом в сумі 57886,86 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 16997,08 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 35907,07 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1750 грн. та штрафів: фіксована частина в розмірі 500 грн. і процентна складова в розмірі 2732,71 грн.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідачки в заяві.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ст. 530 ч.1 ЦК України зазначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

В пункті 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження Володарський район Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року.

Проте, згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Володарське) Нікольського (Володарського) району Донецької області, тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» № 197.

Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані: пеня в сумі 1750,00 грн. та штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 2732,71 грн. (процентна складова), а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Таким чином, враховуючи, що відповідачці ОСОБА_2 було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобовязань, але ж на вимоги Банку вона не відреагувала, а тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.11.2013 року, яка утворилась станом на 28.07.2016 року в розмірі 52904,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 16997,08 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 35907,07 грн., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при звернені до суду по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Однак, враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 91,39%, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1259,35 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 610, 611, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, ) - 16997 (шістнадцять тисяч девятсот девяносто сім) гривень 08 копійок заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.11.2013 року, яка виникла станом на 28.07.2016 року, 35907 (тридцять пять тисяч девятсот сім) гривень 07 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1259 (одна тисяча двісті пятдесят девять) гривень 35 копійок, а всього 54163 (пятдесят чотири тисячі сто шістдесят три) гривні 50 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Доценко