Справа № 161/1946/16-ц
Провадження № 2/161/1528/16
У Х В А Л А

16 вересня 2016 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_1,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Волинської обласної державної адміністрації, треті особи Волинський краєзнавчий музей, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відшкодування шкоди, завданою бездіяльністю органу виконавчої влади, заяяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовомпозовною заявою ОСОБА_2 до Волинської обласної державної адміністрації, треті особи Волинський краєзнавчий музей, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відшкодування шкоди, завданою бездіяльністю органу виконавчої влади.

На адресу суду 15 вересня 2016 року надійшла заява ОСОБА_2 про зільшення позовних вимог, яка за вхідним № 35555/16-Вх зареєстрована в канцелярії суду. В обгрунтування заяви посилається на те, що в провадженні суду перебуває справа за її позовом до Волинської ОДА про відшкодування шкоди. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач взяв на себе обовязок забезпечити її квартирою на підставі угоди про наміри.

У звязку з тим, що вимога про стягнення грошової суми мотивована придбанням квартири згідно угоди. Однак на сьогодні доповнює позовну заяву ще однією позовною вимогою і просить визнати за нею право приватної власності на однокімнатну квартиру № 99, загальною площею 48 кв.м., житловою площею 18 кв.м., що розташована на другому поверсі житлового будинку № 7 по вилиці ОСОБА_9 в м. Луцьку на час укладення угоди, на теперішній час вулиця Липинського, будинок № 4 в м. Луцьку. Також просить постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження позовних вимог за своїм позовом до Волинської ОДА про відшкодування шкоди та відстрочити сплату судового збору.

Зясувавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, які наявні в матеріалах справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання та користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Аналіз вказаних норм права передбачає процесуальне право збільшити або зменшити розмір позовних вимог. При цьому передбачено право заявляти клопотання. Перелік клопотань, які можна заявляти стороною у справі при розгляді будь-якої справи, нормами ЦПК України не визначений. Однак це не позбавляє позивача або будь-кого із учасників судового процесу заявляти клопотання, які на їх думку мають пряме відношення до предмета позову і способом захисту свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 2000 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Судом при розгляді справи достовірно встановлено і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що між сторонами виникли зобовязання на підставі укладеної між сторонами угоди про наміри.

Із змісту даної угоди вбачається, що відповідач взяв на себе зобовязання купити квартиру позивачу. При зверненні позивача до суду з вказаним позовом, позивач просив суд про стягнення грошової суми, як середню вартість однокімнатної квартири.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так безпосередньо постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року ухваленій за наслідками про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2012 року. Верховний Суд України чітко визначив право особи на збільшення саме позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Таким чином за приписами даної норми права передбачено право суду постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовом одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач використовуючи своє право заявляти клопотання, подав до суду у письмовому вигляді клопотання про збільшення позовних вимог. Оскільки позовна вимога, яка заявлена позивачем повністю узгоджується з підставами і предметом позову, не є збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

При цьому судом не приймається твердження представників відповідача, які заперечували проти задоволення заяви з підстав, які на їх думку, не є правовими. Так як правомірність заяви повністю викладена вище.

Щодо заяви в частині відстрочення сплати судового збору, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивач збільшує позовні вимоги, то він також і в подальшому звільняється від сплати судового збору у відповідності до вказаної норми права. А тому з цих підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині.

Керуючись ч.1 ст.1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 2000 року,ст. ст. 2, 27, 31, 126, 360-7 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог та відстрочення сплати судового збору задовольнити частково.

Об'єднати в одне провадження позовну вимогу ОСОБА_2 визнати за нею право приватної власності на однокімнатну квартиру № 99, загальною площею 48 кв.м., житловою площею 18 кв.м., що розташована на другому поверсі житлового будинку № 7 по вилиці ОСОБА_9 в м. Луцьку з позовною вимогою про стягнення з Волинської обласної державної адміністрації на її користь 631 968 гривень спричиненої шкоди, як середню вартість однокімнатної вкартири в м. Луцьку відповідно до ринкових цін у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Волинської обласної державної адміністрації, треті особи Волинський краєзнавчий музей, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відшкодування шкоди, завданою бездіяльністю органу виконавчої влади.

В решті заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Ковтуненко