Справа № 752/5985/16-ц
Провадження № 2/752/3403/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

08.08.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, суд -

Встановив

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути суму позики у розмірі 409631 грн. 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 21300 грн. 84 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 7168 грн. 55 коп.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 29.07.2015 року між сторонами був укладений усний договір позики у сумі 10 000 доларів США, 150 000 грн. та 4100 грн., за яким позивач передав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язалась повернути позику 01.08.2015 року, про що написала розписку. Однак у строку визначений розпискою відповідачем не було повернуто відповідачу грошових коштів, тому позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких зазначили, що не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату і час судового розгляду повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомили, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 липня 2015 року ОСОБА_2 отримала у борг у ОСОБА_1 10000 доларів США, 150000 грн. та 4100 грн. та зобов'язалась повернути не пізніше 01.08.2015 року у повному обсязі, про що свідчить її власноручно написана розписка від 29.07.2015 року.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму позики у розмірі 409631 грн. 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 21300 грн.84 коп., три проценти річних від простроченої суми позики у розмірі 7168 грн. 55 коп., а всього 438 100 грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 4381 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя