Справа № 383/1216/15-ц
Провадження №2/383/55/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко В.В.

за участю:

секретаря - Могиленко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судового засідання Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бобринецької міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловіка ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру під номером АДРЕСА_1. Окрім неї спадкоємцями за законом майна ОСОБА_3, являються діти померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які падали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1216 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у вересні 2015 року для прийняття спадщини звернулась до Бобринецької державної нотаріальної контори, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під номером АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідно до архівних даних реєстрових книг, що містяться у Бобринецькій дільниці обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» не здійснено реєстрації права власності на вищевказану квартиру на ім'я ОСОБА_3, про що видала постанову від 29 вересня 2015 року. Вказує, що за життя її чоловік набув право власності на вищевказану квартиру за договором купівлі-продажу, посвідченого 10 жовтня 1991 року державним нотаріусом Бобринецької нотаріальної контори Білорус Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1185. Посилаючись на вказані обставини просить в судовому порядку визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву в якій розгляд справи просить провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Бобринецької міської ради Кіровоградської області Яковченко С.О. в судовому засіданні 01.12.2015 року позов визнав повністю. 14.01.2016 року в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.1973 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №3, зареєстрований Сотбалківським сільбюро РАГЗ Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, після якого прізвище дружин стало ОСОБА_3 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Бобринець помер ОСОБА_3, про що 23 числа травня місяця 2013 року складено відповідний актовий запис №75, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 23 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.20).

За життя ОСОБА_3 надано в приватну власність для ведення особистого селянського господаврства земельну ділянку НОМЕР_4, площею 1,8 га, кадастровий номер НОМЕР_3, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копіями виданого на його ім'я державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 (а.с.32-36).

За життя ОСОБА_3 під час шлюбу придбав квартиру, під номером АДРЕСА_1 що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеного 10 жовтня 1991 року між Бобринецькою міською радою народних депутатів та ОСОБА_3, посвідченого 10 жовтня 1991 року державним нотаріусом Бобринецької нотаріальної контори Білорус Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1185, копія якого міститься на аркушах справи 22-23.

Отже, спірне майно придбане під час дії Кодексу законів про шлюб і сім'ю України, який і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За змістом ч.1 ст. 28 Кодекс про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Виходячи із приписів Кодексу про шлюб та сім'ю України щодо рівності часток в спільному сумісному майні подружжя суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із 1/2 частки квартири під номером АДРЕСА_1 а також земельної ділянки НОМЕР_4, площею 1,8 га, кадастровий номер НОМЕР_3, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Відповідна інша 1/2 частка зазначеної квартири придбаної за договором купівлі-продажу в період шлюбу належить дружині померлого - ОСОБА_1.

Отже, ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4, доводиться чоловіком ОСОБА_1, що підтверджується вищевказаною копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11).

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини ОСОБА_3 є день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що померлий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, був прописаний у вказаному будинку з 14.11.1989 року, якого знято з реєстрації місця проживання 05.06.2013 року. Разом з померлим у вказаному будинку з 04.11.1989 року проживала позивач ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується відміткою у вказаній домовій книзі та копії її паспорта про прописку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.6-8, 37-39).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, 22 вересня 2015 року позивач в період шестимісячного строку для прийняття спадщини подала до Бобринецької державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_3.

Діти померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину не прийняли, що підтвердження чого додатково подали відповідні заяви, копії яких містяться в копії спадкової справи №209-2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (а.с.79, 81).

Отже, єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла відкриту спадщину після смерті ОСОБА_3, 1951 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, являється дружина померлого - ОСОБА_1, яка після його смерті також успадкувала за законом земельну ділянку НОМЕР_4, площею 1,8 га, кадастровий номер НОМЕР_3, переданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2015 року (а.с. 91).

Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачу було відмовлено, що підтверджується постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_10 від 29 вересня 2015 року, оскільки із поданих позивачем документів встановлено, що квартиру в експлуатацію не введено, право власності на зазначену квартиру згідно архівної довідки №124 виданої 23 вересня 2013 року Бобринецькою дільницею Кіровоградського ОО БТІ у відповідності до архівних даних реєстрових книг вищезазначена квартира не зареєстрована, а провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно є неможливим (а.с. 41).

Згідно копії архівної довідки №124 від 23.09.2015 року, виданої ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано, дата останньої технічної інвентаризації: 10.01.1995 року (а.с.40).

З реєстраційного посвідчення від 28.12.1987 року та висновку про реєстрації домоволодіння від 28.12.1987 року інвентарної справи №2298 на домоволодіння АДРЕСА_1, початої в грудні 1959 року, вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з одного жилого дому, зареєстроване за Бобринецькою міською радою народних депутатів трудящихся на праві власності, що підтверджується їх копіями (а.с.114,115).

З копії технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1, 1/2 частка якого належить ОСОБА_3, складеного 24.07.1981 року, та ескізу квартири від 12.01.2015 року інвентарної справи №2298 на домоволодіння АДРЕСА_1, початої в грудні 1959 року, вбачається, що самочинного будівництва вказаний будинок не містить, на що вказує відсутність в технічному паспорті відповідної відмітки (а.с. 116-121, 122) та в сукупності з реєстраційним посвідченням від 28.12.1987 року та висновком про реєстрацію домоволодіння від 28.12.1987 року спростовує твердження постанови нотаріуса про не введення квартири в експлуатацію. Копія спадкової справи №209-2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 також не містить доказів не введення спірного майна до експлуатації (а.с. 69-93).

З виготовленого ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» за замовленням ОСОБА_1 технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 станом на 14.10.2015 року, вбачається, що самочинного будівництва (перепланування) квартира не містить, на що вказує відсутність в технічному паспорті відповідної відмітки (а.с.42-45).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Однак, на час укладення ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, під номером АДРЕСА_1 укладеного 10 жовтня 1991 року між Бобринецькою міською радою народних депутатів та ОСОБА_3, посвідченого 10 жовтня 1991 року державним нотаріусом Бобринецької нотаріальної контори Білорус Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1185, діяв Цивільний Кодекс УРСР в редакції 1963 року. Отже, спірні правовідносини щодо набуття права власності регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції 1963 року, оскільки договір купівлі-продажу квартири укладений до набрання чинності ЦК України, тому необхідно застосовувати Закон, який був чинний на момент його укладення, який не передбачав державної реєстрації права власності для набуття права власності на нерухоме майно.

Отже, вказаний договір купівлі-продажу на спадкову квартиру під номером АДРЕСА_1 свідчить про те, що ОСОБА_3, на час своєї смерті був співвласником зазначеної квартири, адже виникнення права власності на квартиру на момент укладення договору діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі частино 3 статтею 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого за законом, прийняла спадщину відповідно до вимог законодавства, а відтак має право на визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Згідно частини 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем померлого за законом, прийняла спадщину відповідно до вимог законодавства, однак її право власності не визнається, що підтверджено вищевказаною постановою нотаріуса, а відтак за правилами ст. 392 ЦК України має право на визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування.

За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що представник відповідача визнав позов в повному обсязі, на думку суду визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду є підстави його прийняти, що є також самостійною підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, з огляду на вище викладене, оскільки спадкодавець помер, а право власної позивача на спірну квартиру не визнається, що підтверджується вищевказаною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням загальних засад цивільного законодавства суд приходить до висновку, що право власності позивача підлягає захисту в судовому порядку, а відповідно позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають залишенню по фактично понесених сторонами.

Керуючись ст. 22, ч.1 ст.28 КпШС України, ч.1 ст. 316, ст. 328, 334, 392, ч.1 ст. 1220, ст. 1261, ч.1 ст. 1270, ч.ч.3, 5 ст. 1268, ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бобринецької міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 жовтня 1991 року державним нотаріусом Бобринецької нотаріальної контори Білорус Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1185.

Судові витрати залишити по фактично понесених сторонами.

Рішення суду може бути оскаржено до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Бондаренко