РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення, зобов"язання виконати певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог з урахуванням уточнень в позовній заяві посилається на те, що вона є колишнім вихованцем Першотравенської загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт, фактично є зареєстрованою в ізольованій неприватизованій трикімнатній квартирі за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_1. Дане житлове приміщення було закріплено за нею під час перебування у школі-інтернаті у групі для дітей-сиріт на підставі рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська № 803 від 18 грудня 1998 року та збережено на підставі рішення №752 від 19 серпня 2005 року того ж органу місцевого самоврядування. Згідно довідки про склад сімї вона на теперішній час фактично зареєстрована та має право на проживання у вказаній квартирі разом із своєю дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї за даною адресою також зареєстрований та має право на проживання її дядько ОСОБА_3. Після закінчення школи-інтернату та набуття повноліття вона неодноразово спробувала вселитися за місцем реєстрації, але з поважних причин не могла це зробити, оскільки дядько відповідач ставив у цьому перепони та відмовлявся надати ключі від квартири, останнім часом навіть погрожував. Одного разу вона була вимушена за допомогою до правоохоронних органів та подати заяву до Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС УКраїни в Дніпропетровській області, проте неналежна поведінка відповідача зберігається і до теперішнього часу. Завдяки діям відповідача вона з дитиною не може здійснювати своє право на користування житловим приміщенням, яке збережено за нею на підставі зазначених рішень виконкому, в зв"язку з чим змушена проживати у інших приміщеннях.

Посилаючись на зазначене, позивач просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення її з малолітнім сином ОСОБА_2 в квартиру за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_1 та зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні квартирою; стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необгрунтованість.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Вислухавши осіб? які з"явилися, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віддані місцевих рад народних депутатів.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно п.3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем понад шість місяців у випадку влаштування у заклад для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування протягом усього часу їх перебування. Також право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку перебування у закладі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська № 803 від 18 грудня 1998 року за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такою, що навчається в школі-інтернаті, було закріплено житлову площу за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради №752 від 19 серпня 2005 року за ОСОБА_1, яка була переведена до Першотравенської загальноосвітньої шкоди інтернату, було збережено право на проживання та користування житловою площею за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_2 протягом усього часу її перебування в інтернатному закладі.

Згідно довідки про склад сімї, виданої КП "Жилсервіс-3", ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1АДРЕСА_1. Також, у вказаній квартирі зареєстрований дядько позивача - відповідач у даній справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після закінчення школи-інтернату та набуття повноліття позивач неодноразово спробувала вселитися за місцем реєстрації, але з поважних причин не могла це зробити, оскільки дядько відповідач ставив у цьому перепони, змінив замок у вхідних дверях квартири, від якого ключі не надав, на телефонні дзвінки не відповідає. В зв"язку з зазначеним позивач була вимушена 07.02.2015 та 08.02.2015 року звернутися за допомогою до правоохоронних органів та подати заяву до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС Дніпропетровської області про перешкоджання ОСОБА_3 користування квартирою.

Згідно до листа від 10.03.2015 року та Висновку Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС Дніпропетровської області за результатами перевірки ЖЕО № 1789 від 07.02.2015, ЖЕО № 1831 від 08.02.2015 року ознак кримінального правопорушення не встановлено та рекомендовано звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Зважаючи на викладене, позивач з дитиною не може здійснювати своє право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою та проживання в ньому, яке збережено та закріплено за нею на підставі рішень Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради і в якому вона зареєстрована разом з малолітньою дитиною.

Перешкоджання ОСОБА_3 ОСОБА_1 в користуванні квартирою за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1АДРЕСА_1 та проживання в ній підтвердили в судовому засіданні свідки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила? що ОСОБА_1 з дитиною не впускає в квартиру № 16 за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1, буд.18, корп.1 її рідний батько ОСОБА_3 Раніше ОСОБА_1 проживала у вказаній квартирі з бабусею та батьком. В 1996 році померла її бабуся?в 1999 році помер її батько. З 2002 по 2011 рік ОСОБА_6 перебувала в школі-інтернаті м. Першотравенськ. Рішенням Бабушкінського виконкому за нею була закріплена вказана квартира.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила? що ОСОБА_1 є донькою сина її першого чоловіка. Їй стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває в дитячому будинку, а згодом в школі-інтернаті, де вона її відвідувала, вона знайшла її родичів. Їй відомо, що дядя ОСОБА_1 не впускає її з дитиною в квартиру № 16 за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1, буд.18, корп.1, яка була за нею закріплена рішенням Бабушкінського виконкому до закінчення перебування у школі-інтернаті, не дає їй ключі від вхідних дверей в квартиру, не хоче з нею спілкуватися. Від сусідів відомо, що у вказаній квартирі живуть квартиранти.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди з сином в користуванні житловим приміщенням квартири №16, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок №18 корпус №1, тому позовні вимоги позивача про усунення їй з сином перешкод в користуванні квартирою та її вселення з дитиною до вказаної квартири підлягають задоволенню.

Суд вважає, що доводи представника позивача про те, що позивачка звернулася із даним позовом щодо вселення в квартиру після спливу понад 2 років після випуску з інтернатного закладу, що є порушенням строків набуття права користування житловим приміщенням, встановленого законом, не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки з наведених підстав ОСОБА_1, а також її дитина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не визнавалися у встановленому законом порядку такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №16, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок №18 корпус №1. Є безпідставними і твердження представника відповідача про те, що відповідач згоди на вселення позивачки до вказаної квартири та користування нею не давав, оскільки у вказаній квартирі позивачка була зареєстрована ще при житті своєї матері (була вписана в карточку прописки матері), що підтверджується листом КЖЕП-13 від 13.04.2005 року № 27.

Разом з цим, позовні вимоги позивача в її інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, про зобов"язання ОСОБА_3 не чинити в подальшому перешкоди в користуванні квартирою задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обов'язкова наявність порушення відповідачем її прав, свобод чи інтересів, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суда немає правових підстав для задоволення позову.

В обґрунтування своїх зазначених вимог позивач посилається на те, що відповідач і в подальшому буде чинити їй з сином перешкоди в користуванні вказаною квартирою. Проте, суд вважає, що вказані доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, а тому зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, житловим приміщенням квартири №16, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок №18 корпус №1.

Вселити ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартиру №16, розташовану за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок №18 корпус №1.

Відмовити ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про зобов"язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні квартирою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева