У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що під час подружнього життя сторонами було придбано автомобіль «GELLY CK comfort», який позивачка просить виділити відповідачу, а на її користь стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі вартості Ѕ частки автомобіля.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив виділити йому у власність автомобіль, стягнути на його користь грошову компенсацію 1/3 частки вартості проведеного в квартирі ремонту в сумі 12 966 грн, а відповідачу просив виділити речі домашнього вжитку на загальну суму 53900 грн.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині вимог про розірвання шлюбу - залишено без розгляду.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля «GELLY CK comfort»вартістю 96860 грн 88 коп.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля «GELLY CK comfort»вартістю 96860 грн 88 коп.

Автомобіля «GEELY CK comfort» з р.н. НОМЕР_1 залишено у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_3: пральну машину торгової марки LG вартістю 3000 грн, кондиціонер торгової марки LG вартістю 5000 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_2: телевізор торгової марки LG вартістю 1700 грн, диван моделі «Діана» вартістю 6500 грн, монітор торгової марки LG вартістю 1800 грн, ноутбук торгової марки COMPAG вартістю 2900 грн.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що автомобіль є неподільною річчю, сторонами у справі не внесено грошову компенсацію на депозитний рахунок суду, що в свою чергу, унеможливило вирішити питання про присудження грошової компенсацію за частку у праві приватної власності на автомобіль.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення вартості проведеного ремонту у квартирі, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів підтверджуючих вартість та обсяг проведених ремонтних робіт.

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що під час застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися відносини, що притаманні подружжю.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович