Справа № 456/3940/16 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/5361/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Бадівській О.О.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4; відповідачки ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачку ОСОБА_5 не чинити їй перешкод у здійсненні права користування кімнатами зазначеними у технічному паспорті 1-8 та 1-9, площею 10,3 кв.м. та 11,3 кв.м. відповідно, підвальнити приміщеннями, зазначеними в технічному паспорті цифрами І, ІІ, ІІІ, сходами, які розміщені у кімнаті, яка зазначена у технічному паспорті 1-5, у будинку АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірний будинок"), шляхом демонтажу самовільно влаштованої перегородки. Також зобов'язати ОСОБА_5 звільнити вищенаведені кімнати та виселити її з кімнати, яка зазначена в технічному паспорті 1-9 і знаходиться на другому поверсі спірного будинку, та вселити в цю кімнату позивачку.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачкаІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті своєї тітки ОСОБА_7, отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спірного будинку, яка належала померлій на підставі рішення Народного суду м. Стрия Львівської області від 23.06.1970 року, з часу ухвалення якого спірний будинок перебував у спільній частковій власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Ухвалою Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року було затверджено мирову угоду між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про реальний розподіл будинку, згідно якої ОСОБА_7 у спірному будинку було залишено „кімнати по схемплану 1-1, 1-2, приміщення в светьолке, частину 1-8 корисливою площею 5 кв.м., частину приміщення 1-10 корисливою площею 1,1 кв.м., приміщення 1-9, частину приміщення веранди 1-7 корисливою площею 4,7 кв.м, підвальні приміщення І, ІІ, ІІІ, сходи, 1/2 частину сараю «Б», 1/2 частину прибудови, 1/2 частину вбиральні, 1/2 частину паркану".

Після смерті ОСОБА_8 його 1/2 частину спірного будинку успадкувала відповідачка ОСОБА_5, яка самовільно зайняла приміщення будинку, які були виділені їй, а тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 93-94).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що реального розподілу спірного будинку між сторонами не має, а тому позов є невмотивованим (оскільки в свідоцтві про право на спадщину від 06.07.1998 року та в договорі дарування від 17.02.2006 року не зазначено, якими саме кімнатами та частинами господарських будівель має право користуватися кожна із сторін спору), так як при цьому судом не було враховано ту обставину, що ухвалою Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року було затверджено мирову угоду між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про порядок володіння і користування майном (а.с. 98-102).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони відповідачки і її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував тим, що на даний час між сторонами спору не встановлено реального розподілу спірного житлового будинку.

Однак, вище наведені висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

Рішенням Народного суду м. Стрия Львівської області від 23.06.1970 року було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та виділено кожному з них (зокрема) по 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Ухвалою Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про реальний розподіл будинку було затверджено мирову угоду між згаданими сторонами, згідно якої позивачці ОСОБА_7 в спірному будинку залишено „кімнати по схемплану 1-1, 1-2, приміщення в светьолке, частину 1-8 корисливою площею 5 кв.м., частину приміщення 1-10 корисливою площею 1,1 кв.м., приміщення 1-9, частину приміщення веранди 1-7 корисливою площею 4,7 кв.м, підвальні приміщення І, ІІ, ІІІ, сходи, 1/2 частину сараю «Б», 1/2 частину прибудови, 1/2 частину вбиральні, 1/2 частину паркану", а відповідачеві ОСОБА_8 - „1/2 частину приміщення 1-5 корисливою площею 3,68 кв.м., приміщення 1-4, 1-3, приміщення у светьолці 1-8 корисливою площею 4,5 кв.м., частину приміщення 1-10 корисливою площею 1,1 кв.м., і приміщення 1-11, частину приміщення веранди 1-7 корисливою площею 1,6 кв.м. і приміщення 1-6 та по 1/2 частині сараю, прибудови, вбиральні, паркану та погреб „Г" (а.с. 5, 55).

Вище зазначена ухвала Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року набрала законної сили, свідченням чого є те, що саме на цю ухвалу покликається Народний суд міста Дрогобича Львівської області у своєму рішенні від 05.09.1974 року за позовом ОСОБА_7 про виключення майна з акту опису, яким даний позов було задоволено та виключено з акту опису майна половину спірного будинку (а.с. 77-78).

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, як учасники спільної часткової власності на спірний житловий будинок, за угодою між собою в судовому порядку встановили порядок користування відособленими приміщеннями цього будинку відповідно до частки кожного з них і судове рішення про це (ухвала Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року) набрало законної сили, то ця угода обов'язкова і для осіб, які згодом придбали частки в спільній власності на цей будинок (ст. 118 ЦК Української РСР 1963 року; ч.4 ст. 358 ЦК України 2003 року).

Позивачка ОСОБА_3 набула право власності на частку у спірному будинку (1/2) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.1998 року (а.с. 7).

Відповідачка ОСОБА_5 (як обдарована) набула право власності на частку у спірному будинку (також 1/2) на підставі Договору дарування частини будинку від 17.02.2006 року (а.с. 83).

Відтак, умови вище згаданої мирової угоди, укладеної між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та затвердженої ухвалою Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року, є обов'язковими, як для позивачки ОСОБА_3, так і для відповідачки ОСОБА_5, як для осіб, які набули право власності на частки у спірному будинку у подальшому (06.07.1998 року та, відповідно, 17.02.2006 року).

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_5 визнала, що перегородку між приміщеннями, які зазначені у технічному паспорті від 31.01.2014 року під літерами 1-7 (площею 3,9 кв.м.) та 1 (площею 2,1 кв.м.), нею було збудовано самовільно у грудні 2012 року - без погодження з позивачкою, як співвласником спірного будинку.

В той же час, згідно умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Народного суду м. Стрия Львівської області від 03.11.1970 року, позивачці ОСОБА_7 в спірному будинку залишено „частину приміщення веранди 1-7 корисливою площею 4,7 кв.м., а відповідачеві ОСОБА_8 - „частину приміщення веранди 1-7 корисливою площею 1,6 кв.м." (а.с. 5, 55).

Таким чином, площа приміщень, які утворилися в результаті самочинного встановлення відповідачкою у приміщенні веренди 1-7 спірної перегородки (3,9 кв.м. - приміщення 1-7; 2,1 кв.м. - приміщення 1), не відповідає площі приміщень цієї веранди, які виділялися співвласникам будинку згідно умов мирової угоди від 03.11.1970 року (4,7 кв.м. та 1,6 кв.м).

За вище наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 звільнити у будинку АДРЕСА_1 кімнати зазначені у технічному паспорті під літерами 1-8 та 1-9, площею 10,3 кв.м. та 11,3 кв.м. відповідно; підвальні приміщення, зазначені в технічному паспорті цифрами І, ІІ і ІІІ; сходи, які розміщені у кімнаті, яка зазначена у технічному паспорті під літерою 1-5, та виселити її з кімнати, яка зазначена в технічному паспорті під літерою 1-9 і знаходиться на другому поверсі згаданого будинку.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні кімнатами зазначеними у технічному паспорті під літерами 1-8 та 1-9, площею 10,3 кв.м. та 11,3 кв.м. відповідно, підвальнити приміщеннями, зазначеними в технічному паспорті цифрами І, ІІ, ІІІ, сходами, які розміщені у кімнаті, яка зазначена у технічному паспорті 1-5, у будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно влаштованої перегородки між приміщеннями, які зазначені у технічному паспорті від 31.01.2014 року під літерами 1-7 (площею 3,9 кв.м.) та 1 (площею 2,1 кв.м.).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: