АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кравець В.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири та вселення в квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири та вселення в квартиру.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернулась до суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вселити її у спірну квартиру та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом вказаної норми, вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Зокрема, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним, тощо.

Таким чином, даний спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Отже, позивач, звертаючись з позовною заявою до Дніпровського районного суду м. Києва за місцем знаходження нерухомого майна, не порушила вимог закону щодо виключної підсудності і судом було правильно відкрито провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що позивачем в позовній заяві не вірно зазначено адресу відповідача та посилання скаржника на порушення судом вимог ч. 1 ст.109 ЦПК України, оскільки, відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 122 ЦПК України, суд не перевірив адресу відповідача, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки предметом даного позову є нерухоме майно, що знаходиться у Дніпровському районі м. Києва.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального закону щодо правил підсудності, підстави для її скасування - відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: