У х в а л а

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ними за спільні кошти було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зазначав, що після розірвання шлюбу 10 вересня 2014 року, між ними не досягнуто домовленості щодо поділу зазначеної квартири, у зв'язку з чим просив визнати за ним право власності на її Ѕ частини.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_4, у якому просила суд визнати за нею право особистої власності на спірну квартиру, оскільки вона придбана за її особисті кошти, які вона отримала від продажу належної їй квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року, у задоволенні первинного позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право особистої власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 69,1 мІ, на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд, врахувавши дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, на підставі дослідження та оцінки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-612цс15, дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира є особистою власністю ОСОБА_5, оскільки вона була придбана за кошти, отримані від продажу квартири, яка належала їй особисто.

Аналогічна правова позиція також міститься у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук