АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1535/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1472/16Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Полтавхіммаш" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року позовом задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Полтавхіммаш» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за лютий - березень 2016 року в сумі 2049 грн. 65 коп., компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1439 грн. 59 коп., а всього 3489 грн. 24 коп.

Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати в сумі 1104 грн. 80 коп., решту суми -2384 грн.44 коп. стягнути після набрання рішення законної сили.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Полтавхіммаш» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, з ухваленням в цій частині нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача , належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, зважаючи на відсутність поважних причин неможливості направити представника товариства.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що остання підлягає задоволенню частково.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка з 27 липня 2006 року по 03 березня 2016 року працювала на нарядника відділу праці та заробітної плати ПАТ « Полтавхіммаш».

З матеріалів справи вбачається, що наказом №17 від 03 березня 2016 року ОСОБА_2 звільнена з роботи за згодою сторін(а.с.4).

Оскільки відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачкою проведено не було, просила стягнути заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року в частині позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за час затримки при звільненні задоволено, в іншій частині відмовлено.

Відмовляючи в частині стягнення моральної шкоди місцевий суд виходив з того, що затримка при звільненні відбулася з обєктивних причин , а саме, арешту рахунків ПАТ « Полтавхіммаш» .

Крім того, період затримки був незначним 1 місяць 5 днів та позивачка не надала будь-яких доказів щодо заподіянні відповідачем моральної шкоди.

Проте апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт порушення трудових прав ОСОБА_2 внаслідок непроведення з нею розрахунку при звільненні є доведеним.

З матеріалів справи вбачається, що заробітна плата за січень 2016 року виплачена позивачу у квітня 2016р., після звернення до суду , що потребувало додаткових зусиль для організації життя.

Заробітна плата за лютий - березень 2016 року стягнута рішенням суду та фактично не виплачена.

Посилання суду на арешт рахунків ПАТ "Полтавхіммаш" не звільняє його від відповідальності за заподіяну моральну шкоду внаслідок невиконання вимог трудового законодавства та зазначені дії відповідача повязані з неналежною організацією роботи субєкта господарювання.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність заподіяння позивачу моральних страждань від несвоєчасно проведеного при звільненні розрахунку.

При визначенні розміру відшкодування, апеляційний виходить з розміру недоплаченої суми, періоду затримки розрахунку та вважає за можливе частково задовольнити ці вимоги, стягнувши з відповідача у відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

В решті рішення суду не оскаржується.

Згідно ст.ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України, роз'яснень, даних у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально п.ідтвердженні судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Відповідно до п.п.47, 48 вищезазначеної постанови розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Апеляційний суд погоджується з витратами ОСОБА_2 на правову допомогу та приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Полтавхіммаш» на її користь 1378 грн., (дані витрати документально підтверджені).

Керуючись ст.ст.303,304, 307 п.1 ч.3, 309 п.1 ч.4,314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавхіммаш" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В решті рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавхіммаш" на користь ОСОБА_2 1378 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ