Справа № 152/1384/16-ц
УХВАЛА

19 жовтня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

Суддя Славінська Н.Л.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, з участю третіх осіб Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області, Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

20.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом, в якому зазначав, що 15.01.2011 року померла його баба ОСОБА_2 Францішка Станіславівна.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 0,52 га, розташованої на території с. Джурин Шаргородського району Вінницької області на вулиці Адамівська, 3; житлового будинку, що знаходиться на вул. Адамівська, 3, в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області; земельної частки (паю) в розмірі 2 га, яка належала померлій, як члену КСП на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Він є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 за заповітом від 20.01.2005 року.

В жовтні 2011 року при зверненні до нотаріальної контори, йому було відмовлено в оформленні спадщини через пропуск термінів для прийняття спадщини, у звязку з чим позивач звертався до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що він фактично вступив у фактичне управління та користування спадковим майном, тому вважає, що прийняв спадщину.

За життя померла ОСОБА_2 не встигла оформити правовстановлюючих документів на нерухоме майно: земельну ділянку, житловий будинок, земельну частку (пай). Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

На час його звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, він являвся таким, що прийняв спадщину.

Також, з довідки Джуринської сільської ради вбачається, що згідно даних погосподарських книг за ОСОБА_2 рахувалася земельна ділянка, загальною площею 0,52 га, крім того їй, як колишньому члену КСП «Мрія» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0529199 від 06.10.2008 року, належала земельна частка (пай) в розмірі 2,0 га.

Оскільки він фактично прийняв спадщину померлої бабусі ОСОБА_2, то відповідно успадкував житловий будинок, земельну ділянку та земельну частку (пай).

Просив визнати за ним, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування після смерті 15.01.2011 року ОСОБА_2 Францішки Станіславівни на житловий будинок, що знаходиться на вул. Адамівська, 3, в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області; визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування будинку і городництва, розташовану на вул. Адамівська, 3, в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області; визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) в розмірі 2 га, що належала померлій 15.01.2011 року ОСОБА_2, як колишньому члену КСП «Мрія» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0529199 від 06.10.2008 року, виданого на підставі рішення Шаргородської РДА від 12.02.2000 року №37 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.11.2008 року за №529.

Вказана позовна заява ОСОБА_1 ухвалою судді від 21.09.2016 року залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, зокрема, відповідно до ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У вказаній позовній заяві не всі зазначені вимоги ст.119 ЦПК України були дотримані.

Так, в порушення вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивачем не було зазначено ціну позову, тому неможливо визначити розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні із означеним позовом до суду.

Також, до позовної заяви позивачем було додано одну квитанцію про сплату ним судового збору в розмірі 551,21 грн., тоді як заявлено три позовні вимоги, а, відповідно до п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору визначена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Також, виходячи з розяснень, що містяться в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Заяв про відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору чи про звільнення від його оплати позивач до позову не додавав.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач у позовній заяві заявляв про перешкоди у отриманні в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2, проте, в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, не зазначив доказів на підтвердження вказаної обставини, зокрема, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також, позивач зазначав у позовній заяві, що спадкодавцеві ОСОБА_2 належать житловий будинок №3 по вул. Адамівська в с. Джурин та земельна ділянка площею 0,52 га, розташована по цій же вулиці, проте, в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, не зазначив доказів на підтвердження вказаної обставини та обставини, що підтверджує наявність вказаного майна в натурі, його технічний стан, оцінку та вартість.

До того ж, позивач у позовній заяві зазначав, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки звертався до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини. Проте, в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивач не зазначив доказів на підтвердження обставини прийняття спадщини в порядку, встановленому нормами ЦК України.

Ухвалою судді Шаргородського районного суду від 21.09.2016 року позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, що не може перевищувати чотирьох днів з дня отримання ним ухвали і розяснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Зі зворотного повідомлення про вручення позивачу ухвали Шаргородського районного суду від 21.09.2016 року, що повернуто до суду 03.10.2016 року, вбачається, що означена ухвала судді отримана позивачем 28.09.2016 року, проте, недоліки позову не виправлено до теперішнього часу.

Оскільки цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання повторного строку на виправлення недоліків позовної заяви, то позовна заява ОСОБА_1 до Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, з участю третіх осіб Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області, Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно вважається неподаною і повертається позивачеві.

Означена ухвала не перешкоджає повторному зверненню позивача з позовом до суду після усунення зазначених обставин.

Керуючись ст.ст.121, 210 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, з участю третіх осіб Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області, Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно повернути позивачеві.

Розяснити, що позивач вправі повторно звернутися до суду з позовом у загальному порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: