У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КарпенкоС.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2004 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 червня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на зазначене рішення суду першої інстанції закрито.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування зазначених судових рішень, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Із матеріалів касаційної скарги вбачається, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2004 року не переглядалася в апеляційному порядку, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині слід відмовити з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Також слід відмовити у відкритті касаційного провадження у справі в частині оскарження ухвали апеляційного суду Запорізької області від 20 червня 2016 року з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що питання про права та обов'язки ОСОБА_2 судом першої інстанції не вирішувалося, останнім не доведено набуття відповідних спадкових прав, тому дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження у справі.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко