АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді Слободянюк С.В.,

суддів - Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на ј частку квартири,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він, як власник 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 не має жодного документу, який би підтверджував його право власності на квартиру, так як свідоцтво про право власності на житло від 22.06.1998 року, знаходиться у інших співвласників.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з*явились, судом належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Київський радіозавод», згідно розпорядження від 22 червня 1998 року № 402, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 по 1/4 частки кожен (копія свідоцтва про прав власності на вказану квартиру а.с.10).

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що на день звернення до суду, між власниками спір щодо права власності на дану квартиру відсутній.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Посилання апелянта на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 31 січня 2014 року щодо встановлення порядку користування вказаною квартирою, як на підставу існування спору щодо право власності на квартиру, є помилковим, оскільки право власності позивача на 1/4 частину за матеріалами справи ніким не оспорюється, даним рішенням суду визначено порядок користування майном, яке належить на праві власності сторонам.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вказані норми законодавства, позивач та відповідачі є співвласниками по ј частці квартири АДРЕСА_1, що чітко вказано у свідоцтві про право власності на житло та позивач сам зазначив, що не має жодного спору з відповідачами щодо його права власності, що свідчить про відсутність спору між сторонами та підстав для задоволення вимог позивача, так як він є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 та його право ніким не оспорюється.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, за матеріалами справи позивач є власником ј частини спірної квартири.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення. Доводи скарги висновок суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: