Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/314/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Фомічова С.Є.

суддів: Голованя А.М.

Гайсюка О.В.

при секретарі: Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до асоціації фермерських господарств «Подольське» про визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою асоціації фермерських господарств «Подольське» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_322 червня 2015 року звернулася в суд з позовом до асоціації фермерських господарств «Подольське» про визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона є власником земельної ділянки, площею 6,70 га, що розташованої на території Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю. Вона дізналася, що нібито між нею та відповідачем 02 квітня 2007 року укладено договір оренди землі № 19, який зареєстровано у Маловисківському районному відділі КРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», але вона даний договір не підписувала, іншій особі доручення на його підписання та укладення не надавала. Наміру укладати договір оренди не мала. Тому просила суд визнати його недійсним та зобов'язати відповідача повернути належну їй земельну ділянку.

Рішенням Маловисківського районного суду від 19 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Визнано недійсним договір оренди землі від 02 квітня 2007 року № 19, зареєстрований у Маловисківському районному відділі КРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» про, що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 серпня 2007 року за № 9.

В апеляційній скарзі асоціації фермерських господарств «Подольське» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням, на їх думку, норм матеріального і процесуального права. Просили рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_4, представника асоціації фермерських господарств «Подольське», який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти її доводів ОСОБА_3та її представника ОСОБА_5 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах встановлених статтею 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що починаючи з 17 серпня 2001 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки НОМЕР_1, площею 6,70 га, що розташована на території Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, дане право вона набула на підставі рішення Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області від 17 серпня 2001 року НОМЕР_1, дану земельну ділянку отримала для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, між нею та відповідачем, після отримання державного акту на землю, було укладено договір оренди землі, строк дії якого, на її думку закінчився, а тому в червні 2015 року, вона звернулася до господарства з проханням повернути їй земельну ділянку власником якої вона являється. На що отримала відмову, у зв'язку з тим, що між нею та АФГ «Подольське» 02 квітня 2007 року було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Маловисківському відділіКРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 серпня 2007 року за № 9.

Відповідно до висновку експерта № 248 від 26 серпня 2015 року, вирішити питання чи виконані підписи розташовані у графі «орендодавець» розділу «підписи сторін» договору оренди землі № 19 від 02 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та АФГ «Подольське» та в графі «передав» розділу «земельну ділянку» акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02 квітня 2007 року, ОСОБА_3 чи іншою особою, не представилося можливим.

Посилаючись на твердження позивача, що даний договір вона не підписувала, іншу особу на його укладення не уповноважувала, а взагалі мала намір обробляти належну їй земельну ділянку самостійно, саме тому і звернулася до відповідача з проханням повернути її земельну ділянку.

Відповідно до ст. ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Враховуючи, що позивач не виявляла в момент укладення договору оренди своє волевиявлення на укладення даного договору як учасник правочину, не було досягнено згоди між сторонами щодо істотних умов договору оренди землі, позивач заперечує скріплення письмового документа в момент його складання своїм підписом, відповідно до висновку експерта не можливо встановити ким виконано підпис в даному договорі, тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що договір оренди землі № 19 є недійсним.

Статтею 216 ЦК України, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області погодитись не може.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації (ст.18 Закону України «Про оренду землі»). Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір оренди землі може бути визнано у судовому порядку недійсним з підстав, передбачених ст.215 ЦК України, ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК на момент вчинення правочину. В судовому засіданні Апеляційного суду позивач зазначила, що вона працює у фіскальній службі, має вищу освіту. З відповідачем вона укладала договір оренди належної земельної ділянки, після отримання державного акту на землю, але на якій термін вона не пам'ятає. На протязі всього часу відповідач належним чином сплачує їй оренду плату за користування її земельною ділянкою, але вона вважає, що спірний договір нею не підписувався, а тому наполягає на визнанні його недійсним. Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Після роз'яснення вказаних положень щодо обов'язку доказування та права сторони на заявлення відповідних клопотань, позивач та її представник не скористалися таким правом і відмовилися просити суд призначити судову комплексну експертизу для визначення належності підпису в спірному договорі. Враховуючи, що суд не вправі збирати докази за власною ініціативою, а може лише сприяти в цьому сторонам, твердження позивача про неналежність їй підпису під текстом спірного договору є недоведеними. Колегією суддів встановлено, що між сторонами 02 квітня 2007 року було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Маловисківському відділіКРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 серпня 2007 року за № 9.

Зі змісту укладеного між сторонами спірного договору оренди землі від 02 квітня 2007 року вбачається, що він відповідає типовому договору оренди землі, затвердженому постановою КМУ від 03.03.2004 року № 220.

Ухвалюючи рішення про визнання вказаного договору оренди земельної ділянки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір підписаний не позивачкою, а іншою особою, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи за № 248 від 26 серпня 2015 року, в якому вказано, що вирішити питання чи виконані підписи розташовані у графі «орендодавець» розділу «підписи сторін» договору оренди землі № 19 від 02 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та АФГ «Подольське» та в графі «передав» розділу «земельну ділянку» акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02 квітня 2007 року, ОСОБА_3 чи іншою особою, не представилося можливим.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі (ч.7 ст.147 ЦПК).

В порушення вимог ст.212 ЦПК України, суд не дав оцінку висновку експертизи щодо його обґрунтованості та узгодженості з іншими матеріалами справи та безпідставно прийняв висновок експертизи як належний доказ у справі.

Відповідно до вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України саме позивачка має надати докази того, що вона не підписувала договір оренди земельної ділянки від 02 квітня 2007 року.

Інших доказів на підтвердження доводів про те, що оспорюваний договір вона не підписувала, позивачка суду не надала.

За таких обставин колегія суддів вважає встановленим, що оспорюваний договір оренди земельних ділянок укладений у письмовій формі, орендодавець мала необхідний обсяг цивільної дієздатності і її волевиявлення було спрямоване на укладання такого договору, оскільки доказів зворотного в судовому засіданні не здобуто, договір оренди землі пройшов державну реєстрацію в Маловисківському відділіКРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи.

До реєстрації договору та під час його виконання позивач не надавала пропозицій про внесення до договору будь-яких змін. Уточнення до договорів можливе в позасудовий спосіб, тому вимоги позивача про визнання оспорюваних договорів недійсними з підстав, зазначених в позовних заявах, не відповідають положенням ЦК України.

За таких обставин колегія суддів судової палати апеляційного суду з розгляду цивільних справ дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції, яким задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в зв'язку з тим, що позивачем не доведено відсутність її волевиявлення на укладення вказаного договору, вона отримав оренду плату, проти чого і не заперечував в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу асоціації фермерських господарств «Подольське» задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до асоціації фермерських господарств «Подольське» про визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання вчинити певні діївідмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: