У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи−підприємця ОСОБА_7 про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до фізичної особи−підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_7 про захист прав споживачів.

Посилалася на те, що 16 серпня 2013 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 укладено договір підряду на будівництво, за умовами якого підрядник зобов'язався виконати комплекс робіт з будівництва бані - окремої будівлі з дерев'яного брусу. Позивач сплатила відповідачу кошти у розмірі 120 230 грн, що становить 99,8 % вартості робіт за договором, погодила кошторис та проект робіт, надала будівельний майданчик, тобто виконала усі зобов'язання за договором.

Враховуючи те, що відповідач не виконав договірні зобов'язання, баню не збудував, чим істотно порушив умови договору, просила розірвати договір підряду на будівництво від 16 серпня 2013 року № 14/08, стягнути з відповідача на її користь суму вартості невиконаних робіт за вказаним договором у розмірі 120 230 грн та пеню за порушення строку виконання робіт у розмірі 2 236 292 грн. 25 коп.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року позов задоволено частково. Розірвано договір підряду на будівництво від 16 серпня 2013 року № 14/08, укладений між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7, стягнуто з відповідача на користь позивача суму вартості невиконаних робіт за вказаним договором у розмірі 120 230 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами в повному обсязі не дотримано.

Судами встановлено, що 16 серпня 2013 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 укладено договір підряду на будівництво № 14/08, згідно з умовами якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання комплексу будівельно-монтажних робіт з будівництва бані як окремої будівлі на земельній ділянці, що належить позивачу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти − вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру

Частиною 3 ст. 858 ЦК України визначено, якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що пп. 1.3.1 п. 1.3 договору підряду визначено перелік та обсяги робіт, перелік видів робіт та основні умови, що визначають обсяг та характеристики кінцевого продукту.

Загальний термін виконання робіт підрядником за договором передбачено визначеним графіком (п. 2.1 п. 2 договору).

Відповідно до п. 3.1.6 договору підряду підрядник зобов'язаний щомісяця не пізніше 28-го числа надавати замовникові проміжні акти здачі-приймання виконаних робіт.

Здача-приймання виконаних робіт оформлюється актами приймання-передачі підписаними обома сторони, які подаються підрядником замовнику після виконання будівництва об'єкта (п. 5. 1 договору).

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що акти приймання-передачі виконаних робіт складалися, а результат роботи передавався замовнику.

З наявних у матеріалах справи квитанцій вбачається, що ОСОБА_6 перерахувала на рахунок ОСОБА_7 5 000 грн (4 975 грн без урахування комісії) - 07 жовтня 2013 року; 30 900 грн (30 745,50 грн без урахування комісії) - 09 жовтня 2013 року; 10 000 грн (9 950 грн без урахування комісії) - 13 травня 2014 року; 10 000 грн (9 950 грн без урахування комісії) - 25 травня 2014 року; 15 000 грн (14 925 грн без урахування комісії) - 19 червня 2014 року; 10 000 грн (9 950 грн без урахування комісії) - 07 липня 2014 року.

Разом з тим відповідно до пп. 3.3.1−3.3.3 п. 3.3 договору замовник зобов'язувався передати підряднику будівельний майданчик не пізніше 25 жовтня 2013 року, до початку проведення робіт забезпечити підрядника затвердженою проектною документацією і всіма необхідними документами та сплатити аванс у розмірі 24 330 грн. Доказів того, що замовник не виконав зобов'язання, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що позивач сплатила лише третину вартості робіт та не довела, що ФОП ОСОБА_7 під час виконання обов'язків за договором будівельного підряду порушив його істотні умови, які не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк.

Разом з тим апеляційний суд не встановив фактичних обставин справи, наведені вище положення законодавства не врахував, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не витребував доказів, необхідних для належного розгляду справи, та не роз'яснив позивачу вимоги про належність та допустимість доказів, не з'ясував обсягу виконаних робіт, не врахував того, що умовами договору визначено перелік і обсяги робіт та передбачено прийняття об'єкта як в цілому, так і проміжних етапів будівництва, не роз'яснив позивачу права подати докази неналежного виконання умов договору та неякісного виконання робіт.

Оскільки апеляційним судом не надано оцінки всім доказам, не дотримано вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, апеляційним судом не встановлено фактичних обставин, не досліджено та не надано правової оцінки доказам, а на стадії касаційного перегляду справи виправити вказані недоліки неможливо, тому рішення апеляційного суду має бути скасоване з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак