У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України, Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказів та поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що наказом Міністерства інфраструктури України від 27 листопада 2014 року його призначено на посаду Голови правління Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» (далі - ПрАТ ««КЕВРЗ»), за контрактом на період з 28 листопада 2014 року до 27 листопада 2018 року включно.

Звертав увагу на те, що у період з 11 серпня по 08 грудня 2015 року він перебував на лікарняному і після виходу на роботу 09 грудня 2015 року він був ознайомлений з наказом Міністерства інфраструктури України від 10 серпня 2015 року про звільнення його з посади Голови правління ПрАТ ««КЕВРЗ» на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а також з наказом ПрАТ ««КЕВРЗ» від 09 грудня 2015 року про припинення його повноважень на посаді Голови правління ПрАТ «КЕВРЗ» відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на те, що вищезазначені накази є протиправними, такими що порушують його трудові права, у зв'язку із чим просив суд визнати накази Міністерства інфраструктури України від 10 серпня 2015 року та ПрАТ «КЕВРЗ» від 09 грудня 2015 року щодо його звільнення протиправними та скасувати їх, зобов'язати Міністерство інфраструктури України поновити його на посаді керівника ПрАТ «КЕВРЗ» та стягнути з ПрАТ «КЕВРЗ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської від 11 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що звільнення ОСОБА_2 відбулося за приписами трудового законодавства та відповідно до умов контракту, якими передбачено складання, подача та виконання річного фінансового плану, а у разі не затвердження річного фінансового плану заборонено здійснювати витрати на капітальні інвестиції фінансового плану.

При цьому, судами зазначено, що в оскаржуваному наказі, як підстави звільнення ОСОБА_2 зазначено службову записку директора Департаменту державної політики в галузі залізничного транспорту від 23 червня 2015 року та підпункти «г» і «л» п. 32 контракту, а саме: неподання (несвоєчасне подання) на затвердження Вищому органу Товариства річного фінансового плану з поквартальною розбивкою Товариства або неякісного його складання, що призвело до його незатвердження у встановлені законом строки, а також порушення порядку здійснення витрат суб'єктом господарювання державного сектора економіки у зв'язку із незатвердженням вищевказаного фінансового плану відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2012 року № 899.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2, як Голова виконавчого органу, порушив вищевказану обов'язкову вимогу контракту та законодавства, що призвело до звільнення останнього з посади та дострокове розірвання укладеного з ним контракту.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України, Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказів та поновлення на посаді, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова