РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

30.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 серпня 1989 року Готвальдівським відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №140.

В обґрунтування позову зазначила, що з 26.08.1989 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та подружню невірність відповідача, який на сьогоднішній день проживає з іншою жінкою, однак не дивлячись на це, не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС.

Шлюбні відносини між ними припинені понад три роки тому.

Спір про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, за його наявністю, буде вирішено в іншому провадженні.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1989 року. (а. с. 7).

Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Спору про розділ майна між сторонами немає.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Попова) ОСОБА_3, зареєстрований 26 серпня 1989 року (актовий запис №140) Готвальдівським відділом ЗАГС Харківської області, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його отримання.

Головуючий: