Провадження № 2/127/6631/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 жовтня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, а до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову в позовах про право власності на майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю майна.

Відповідно до підпунктів 1,2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру (у тому числі про визнання права власності на майно), яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Як слідує з позовної заяви, позивачем предявлено вимогу майнового характеру (визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/13 частки домоволодіння №76 по вулю Дубовецька (Енгельса) в м. Вінниці). При цьому, позивач визначив ціну позову в розмірі 56 502 грн. Разом з тим, жодних доказів щодо дійсної вартості майна суду не надано. До того ж, позивачем не додано до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви, а також з позовної заяви та матеріалів доданих до неї не вбачається підстав, які могли б звільнити позивача від сплати судового збору. Зважаючи, що встановлена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, суд вважає за необхідне попередньо визначити розмір судового збору у сумі 3445 грн. за позовну вимогу майнового характеру.

Враховуючи наведене, позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви з вимогами майнового характеру. При цьому, слід зазначити обставини з посиланням на докази щодо дійсної вартості майна та вказати відповідну ціну позову.

Крім того, відповідно до п. п. 5, 6 ч. 2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як вбачається з позовної заяви позивач, з одночасним посиланням в обґрунтуваннях заявлених вимог на положення ст. 549 ЦК УРСР та ст.ст. 1223, 1265 ЦК України, просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем пятої черги. Разом з тим, позивач не звернув увагу на розяснення, викладені в абз. 3 п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» щодо правил застосування законодавства у часі в залежності від обставин прийняття спадщини та кола спадкоємців.

Так, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 року), правила книги шостої (Спадкове право) Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, відповідно до норм п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідні розяснення містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику у справах про спадкування».

Враховуючи наведене, заявляючи вимогу про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті 01.09.1974 року ОСОБА_5 та 15.04.1981 року ОСОБА_6 позивачу слід визначитись із правовою підставою виникнення права на спадкування спірного майна із зазначенням в позовній заяві фактичних обставин та доказів щодо цього. Також, зважаючи на час відкриття спадщини по спірному майну до набрання чинності діючим ЦК України позивачем у позовній заяві не зазначено обставин щодо прийняття чи відмови у прийнятті спадщини колом осіб спадкоємців відносно померлих або обставин переходу спірного майна у власність держави. Не містить позовна заяви і доказів по наведеним або наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: