Справа № 175/2307/16-ц
Провадження № 2/175/919/16
Рішення

Іменем України

19 жовтня 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя та стягнення компенсації.

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просили визнати спільною сумісною власністю подружжя на автомобіль та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини від суми отриманої за реалізацію даного автомобіля.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, тому просили суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1989 року по 17 червня 2013 року, який був розірваний за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Так, 09 вересня 2006 року, під час перебування у шлюбних відносинах, сторони придбали автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» , легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі VIN-Y6DNF196E6K438750, номер кузова НОМЕР_1, срібного кольору за грошову суму у розмірі 79972,00 гривень, який в подальшому був зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_3 (свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №793506) та отримано державний номер НОМЕР_2.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи на момент розгляду спірний автомобіль був реалізований відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу №9257/01/1242/2016 від 13 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 (як продавцем) та ОСОБА_5 (як покупцем) за 100 000 (сто тисяч) 00 гривень, проте жодної згоди на укладення даного договору позивачка не надавала.

Крім того, згідно висновку судового експерта ОСОБА_6 №21/092016 ринкова вартість аналогічного транспортного засобу «Chevrolet Lacetti 1.6і 16v», легковий седан, 2006 року випуску, станом на проведення експертизи складає 157610,00 грн. (в тому числі НДС 26268,33 грн.).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, зокрема, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, а також ним можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до правил ст.ст. 57, 62 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 30 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя , доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надав.

Наведені обставини свідчать про те, що зазначений автомобіль майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 22 - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, за рішенням суду частка майна може бути збільшена, якщо з дружиною або чоловіком проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, є недостатнім для їх розвитку.

Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (2947-14). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Так, суд приймає до уваги зазначену експертом ринкову вартість автомобіля, оскільки інших, більш достовірних доказів щодо реальної ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи або на час відчуження спільного автомобіля, відповідач суду не надав та доводи позивача не спростував.

Враховуючи наведені обставини та положення ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, суд вважає за необхідне розділити майно, придбане в період шлюбу, виділивши у власність позивачці частину спірного транспортного засобу.

Крім того, оскільки даний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, відчужено на час розгляду справи відповідачем, за таких обставин, з останнього слід стягнути на користь позивачки 1/2 частину дійсної ринкової вартості майна, а саме 78805,00 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 799,72 грн., а також сума витрат понесених на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 750,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на автомобіль марки «Шевроле-Лацетті», легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі VIN Y6DNF196E6K438750, номер кузова НОМЕР_1 срібного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 78805,00 грн., що становить 1/2 частину вартості автомобіля марки «Шевроле-Лацетті», легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі VIN Y6DNF196E6K438750, номер кузова НОМЕР_1 срібного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 суму витрат понесених на проведення судової товарознавчої експертизи 750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 799,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров