АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6036/16 Справа № 202/6262/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Лаченкової О.В.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство №53"Дніпропетровської міської ради, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про стягнення заробітної плати, компенсації у зв'язку із порушенням строків її виплати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовними вимогами до КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" про стягнення заробітної плати, компенсації у зв'язку із порушенням строків її виплати та моральної шкоди. В ході розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги та визначено відповідачів у справі, а саме: зазначено відповідачами - КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53" та управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради. В обґрунтування заявлених та уточнених позовних вимог, позивач посилалася на те, що вона Наказом №105-к від 22 грудня 2014 була звільнена з КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. На час звільнення КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" не провело з нею розрахунок у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме - борг по заробітній платі на день звільнення складав 39 574 грн. 87 коп. На протязі 2015 року КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" частково здійснило погашення заборгованості із заробітної плати, а саме - у сумі 34 349 грн. 22 коп. З урахуванням того, що КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" знаходиться у стані ліквідації шляхом приєднання до КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53", а головним розпорядником бюджетних коштів є управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, позивач просить стягнути з управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 5 225 грн. 59 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 13 479 грн. 84 коп. та спричинену моральну шкоду яку оцінює в 20 000 грн. (а.с.1-2, 91-92).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.125-129).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права (а.с.134-138).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивача ОСОБА_2 було звільнено наказом №105-к від 22 грудня 2014 року з посади головного інженера КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5, 6).

Відповідно до довідки, виданої 19 січня 2015 року КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21", заборгованість перед ОСОБА_2 по заробітній платі за період з червня 2014 року по грудень 2014 року становить 39 574 грн. 87 коп. (а.с.7).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53", КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто з КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 грудня 2014 року по 08 вересня 2015 року в розмірі 84 365 грн. 94 коп. та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.47-49).

Зазначеним рішенням суду встановлено, що на час ухвалення судом цього рішення заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 становить 5 225 грн. 59 коп. (а.с.47-49).

З матеріалів справи вбачається рішенням Дніпропетровської міської ради №27/45 від 25 грудня 2013 року вирішено припинити діяльність КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради шляхом приєднання до КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53" Дніпропетровської міської ради (а.с.36-38).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/47 від 29 січня 2014 року внесено зміни до рішення Дніпропетровської міської ради №27/45 від 25 грудня 2013 року, яким доручено міському голові своїм розпорядженням створити комісії з припинення юридичних осіб, в тому числі і КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради (а.с.119 - 120).

Звернувшись із зазначеними позовними вимогами, уточненими позовними вимогами позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" не провело вчасно з нею розрахунку при звільнені, та до теперішнього часу не виплатило заробітну плату в розмірі 5 225 грн. 59 коп., а борг по заробітній платі в розмірі 34 349 грн. 22 коп. було виплачено із затримкою, у зв'язку з чим існують підстави для нарахування компенсації втрати частини заробітної плати, яка наразі становить 13 479 грн. 84 коп. Визначаючи коло осіб відповідальних за спричинення порушення її прав, зазначила про те, що оскільки КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" знаходиться у стані ліквідації шляхом приєднання до КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53", а головним розпорядником бюджетних коштів є управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, то саме управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради має нести відповідальність у виниклому спорі, тобто саме з нього підлягають стягненню вказані суми. Крім того, зазначила, що неправомірними діями КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" їй було спричинено моральну шкода, яку вона оцінює в 20 000 грн., та яка також підлягає стягненню з управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Відмовляючи в задоволенні заявлених та уточнених позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що наразі в реєстрі юридичних осіб відсутні відомості щодо припинення КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради як юридичної особи у зв'язку з чим саме КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради повинно нести відповідальність за виниклими правовідносинами, а не управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, та з даним висновком суду погоджується і судова колегія апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Згідно ст.34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" має організаційно-праву форму - підприємство (а.с.39).

Статтею 62 ГК України визначено, що підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Статтею 59 ГК України встановлено, що припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до вимог закону.

Відповідно до норм Цивільного Кодексу України, Господарського Кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" існує дві правові форми припинення діяльності підприємства, а саме - ліквідація і реорганізація. Реорганізація включає в себе виникнення на основі діючого підприємства одного або більше нових підприємства як суб'єктів права, у такому разі всі обов'язки та права попереднього підприємства переходять до правонаступника.

Статтями 106, 107 ЦК України визначено правові способи реорганізації підприємства: злиття, приєднання, поділ, виділ та перетворення. Приєднання одного підприємства до іншого означає, що до нього переходять права і обов'язки приєднаного підприємства.

Відповідно до ст.105 ЦК України та ст.60 ГК України статусу суб'єкта права і юридичної особи підприємство позбавляється після здійснення щодо нього заходів, які по своїй суті є ліквідаційним процесом, порядок проведення якої встановлено ЦК України та ГК України та який включає в себе: ухвалення рішення про ліквідацію, скликання ліквідаційної комісії, встановлення порядку та строків ліквідації, виконання ліквідаційною комісією обов'язків повідомлення про ліквідацію, проведення ліквідаційною комісією інвентаризації та всіх необхідних дій спрямованих на задоволення потреби кредиторів завершальною стадією такого процесу є внесення відомостей до реєстру юридичних осіб про припинення суб'єкта господарювання як юридичної особи.

Згідно ч.2 ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Аналогічне положення визначено і в Законі України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Отже, з аналізу вказаних матеріально-правових норм можна дійти висновку, що самостійний суб'єкт господарювання, такий як підприємство, вважається припиненим після вчинення всіх передбачених законом дій, спрямованих на його припинення, та завершується внесенням відомостей до реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Інформаційної довідки з реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради перебуває в процесі припинення, однак відомості щодо припинення КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради, як самостійного суб'єкта господарювання відсутні в Інформаційній довідці (а.с. 153-156).

Оскільки позивач перебувала у трудових відносинах саме з КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради, який є самостійним суб'єктом господарювання, тобто наділений статусом юридичної особи, яка має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, приймаючи до уваги, що наразі реєстр юридичних та фізичних осіб-підприємців не містить відомостей щодо припинення КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради, як самостійного суб'єкта господарювання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності заявлених позовних вимог про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати та моральної шкоди саме з управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Крім того, слід зазначити, як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням позивача 14 грудня 2015 року судом було постановлено ухвалу про виключення зі складу співвідповідачів Дніпропетровську міську раду, та за клопотанням позивача 14 грудня 2015 року судом постановлено ухвалу про зміну первісного неналежного відповідача - КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради на належного відповідача - КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53" Дніпропетровської міської ради (а.с.73, 74, 77, 78).

Тобто, з підстав, визначених у вищевказаній ухвалі суду від 14 грудня 2015 року, КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, не являється відповідачем у даній справі.

У зв'язку з тим, що наразі вказані ухвали, постановлені судом за клопотанням позивача, є чинними, правові підстави, передбачені ЦПК України, необхідні для вирішення питання щодо наявності або відсутності можливості стягнення вищевказаних коштів з КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради - з підприємства, де працювала позивач, відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо переходу всіх прав та обов'язків від КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради до КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53" Дніпропетровської міської ради спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та відсутністю відповідних записів про державну реєстрацію припинення юридичної особи - КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що саме КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №53" Дніпропетровської міської ради та управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради мали використовувати наявні у них на рахунках кошти на погашення існуючої перед позивачем заборгованості по заробітній платі за час її роботи в КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №21" Дніпропетровської міської ради, є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді