У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Коротуна В.М.,
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за касаційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», підприємство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користуючись послугами, які надані позивачем, оплату за дані послуги не вносила, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. З урахуванням уточнених позовних вимог, підприємство просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 серпня 2007 року до 01 березня 2015 року в розмірі 13 233,23 грн, та відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 4 658,94 грн та 3% річних в розмірі 1 302,77 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2015 року позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 серпня 2007 року до 01 березня 2015 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 19 194,94 грн та судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 03 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 березня 2012 року до 01 березня 2015 року в сумі 6 202,73 грн, індекс інфляції в сумі 1 658,60 грн та 3% річних в розмірі 235,05 грн, а всього 8 096,38 грн.

У касаційній скарзі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивачем при зверненні до суду з уточненими позовними вимогами за період з 01 серпня 2007 року до 29 лютого 2012 року пропущено встановлений законом строк позовної давності.

Проте повністю погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 4).

10 квітня 2003 року між Обласним комунальним виробничим підприємством «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг з теплопостачання.

07 березня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 8 342,77 грн (а.с. 31).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2013 року скасовано судовий наказ від 07 березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за послуги теплопостачання (а.с. 39).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за надані послуги за період з 01 серпня 2007 року до 01 березня 2015 року склала 13 233,23 грн, відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 4 658,94 грн та 3% річних в розмірі 1 302,77 грн (а.с. 23).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування частини другої статті 264 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214 цс 14.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV передбачено, що споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 частини третьої статті 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та пункті 20 типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість цього рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд в порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 серпня 2007 року до 29 лютого 2012 року через пропуск встановленого законом строку позовної давності.

Відмовляючи у стягненні з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за обумовлений період, апеляційний суд зауважив, що позивач, звернувшись з такими вимогами 12 березня 2015 року, пропустив строк позовної давності, який закінчився 02 березня 2015 року, оскільки із заявою про видачу судового наказу звернувся 02 березня 2012 року. При цьому апеляційним судом залишено поза увагою, що з даним позовом позивач звернувся до суду у листопаді 2014 року, а у березні 2015 року в порядку ст. 31 ЦПК України останній збільшив свої вимоги з урахуванням того, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2013 року судовий наказ від 07 березня 2012 року скасовано, що свідчить про переривання строку позовної давності відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги з теплопостачання за період з 01 серпня 2007 року до 29 лютого 2012 року, апеляційний суд не перевірив належним чином коли позивачеві стало відомо про наявність ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2013 року та з якого часу почався перебіг строку позовної давності, та відповідно до яких позовних вимог строк позовної давності не пропущений. Оскільки як вбачається зі змісту заяви позивача про видачу судового наказу від 27 лютого 2012 року (а.с. 36) останній просив стягнути з відповідача заборгованості за період з 01 серпня 2007 року до 01 лютого 2012 року.

Разом з цим, дійшовши висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги теплопостачання за період з 01 березня 2012 року до 01 березня 2015 року, апеляційний суд залишив поза увагою, що позивач звернувся до суду у листопаді 2014 року з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01 лютого 2012 року до 01 березня 2015 року, та не зазначив належним чином підстав відмови у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за лютий 2012 року.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 03 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
В.М. Коротун
Г.І. Мостова