АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини та висновку Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хотинської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини та висновку Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області.

Посилався на те, що його невістка ОСОБА_4 не виконує обовязки по вихованню своїх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В 2009 році його невістка ОСОБА_4 виїхала за кордон та залишила двох малолітніх дітей на нього та його дружину. Фактично з цього часу вона вихованням дітей не займалася та не цікавилася їх фізичним та духовним розвитком, не надавала кошти для їх утримання.

№22ц-1372/2016 рік Головуючий у 1 інстанції: Павлінчук С.С.

Категорія: 59 Доповідач: Височанська Н.К.

В серпні 2015 року він звернувся до органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її малолітніх дітей.

Комісія з питань захисту прав дитини при Хотинській райдержадміністрації 3 вересня 2015 року винесла рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо її дітей. Такий же висновок винесла Хотинська райдержадміністрація 7 вересня 2015 року.

Вважає рішення комісії з питань захисту прав дитини та висновок Хотинської райдержадміністрації протиправними, такими, що вчинені з порушенням встановленого законом порядку, оскільки при винесенні рішення не були допитані він з дружиною, діти, не викликалася на засідання матір дітей.

Просив визнати протиправними та скасувати рішення №06-02/2015 від 03.09.2015 року комісії з питань захисту прав дитини при Хотинській районній державній адміністрації Чернівецької області про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5, 17.12.2006р.н. та ОСОБА_6, 05.11.2008р.н. та висновку органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області №22-346-02-25 від 07.09.2015 року про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5, 17.12.2006р.н. та ОСОБА_6, 05.11.2008р.н.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення комісії з питань захисту прав дітей та висновок органу опіки та піклування є дорадчими і не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов»язків, а тому не порушують прав та обов»язків позивача.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 19, 165 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення одного з батьків батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який подає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Законом передбачено, що орган опіки і піклування можна вважати попередньою ланкою розв'язання спору між батьками щодо дитини, та за результатами цього розгляду він приймає рішення.

Дане положення передбачене ч. 1, 2 ст. 19 СК України, згідно якої у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Хотинській районній державній адміністрації було прийнято рішення №06-02/2015 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.13).

07 вересня 2005 року аналогічний висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо своїх неповнолітніх дітей прийняла Хотинська районна державна адміністрація (т.1 а.с.11).

Відповідно до Типового Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2006р. №866 та Положення про комісію з питань захисту прав дитини при Хотинській райдержадміністрації, затвердженого 22 жовтня 2008 року розпорядженням голови райдержадміністрації № 558-р, Комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», «Про освіту», «Про соціальні послуги», «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю», Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток (т.1 а.с.23, 92-93).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 статті 16 ЦПК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У даному випадку висновок та рішення, надане органом опіки та піклування, може слугувати лише доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами в порядку ст. 212 ЦПК України.

З врахуванням наведеного, суд правильно відмовив в задоволенні позовних вимог, оскільки не було порушено як цивільних прав та інтересів особи, яка звернулась з позовом, так і неповнолітніх дітей.

Рішення комісії з питань захисту прав дитини при Хотинській районній державній адміністрації № 06-02/2015 від 3 вересня 2015 року та висновок органу опіки і піклування №22-346-02-05 від 7 вересня 2015 року про недоцільність в позбавленні батьківських прав ОСОБА_4 щодо її неповнолітніх дітей носять рекомендаційний характер, тому ніяким чином не порушують права та не створюють правових наслідків для позивача та для неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив всіх обставин справи - стосунків матері з дітьми, доказів, розглянутих органом опіки та піклування, на підставі яких був виданий висновок про недоцільність позбавлення позивача батьківських прав, не допитав свідків, дітей, тощо, - судова колегія відхиляє, та, вважає. що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що висновок органу опіки та піклування, який відповідно до положень ст. 19 СК України надається органом опіки та піклування суду при розгляді спорів про позбавлення батьківських прав, проте не є обов'язковим для суду та розцінюється лише як один із доказів, не призводить до змін або набуття прав та обов'язків, отже такий висновок органу опіки та піклування не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований в окремому судовому провадженні в цивільній справі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: