Справа № 371/560/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко В. М.
Провадження № 22-ц/780/5105/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 11.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу апеляційними скаргами ОСОБА_2, Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Коритищанське», відділу Держземагентства у Миронівському районі про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, зустрічним позовом Приватного підприємства «Коритищанське» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича», реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 051000, є власником земельної ділянки площею 4,2400 га, розташованої в адміністративних межах Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Указана земельна ділянка знаходилася в оренді приватного підприємства «Коритищанське» (далі ПП «Коритищанське») на підставі договору, екземпляр якого йому орендарем наданий не був. При його неодноразовому зверненні до посадових осіб відповідача із вимогою не продовжувати існуючий договір оренди, відповіді він не отримав. Проте йому було повідомлено про те, що термін дії договору оренди закінчується у 2022 році. Позивач зазначав, що договору терміном дії до 2022 року він не підписував.

У звязку з цим позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17 грудня 2012 року № 134, укладений між ним та ПП «Коритищанське» та скасувати його державну реєстрацію, а також зобовязати ПП «Коритищанське» передати йому земельну ділянку.

У квітні 2015 року ПП «Коритищанське» подав зустрічний позов до суду про визнання недійсним договору оренди від 20 травня 2013 року № 04-К, укладеного між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Припіяло Андрія Васильовича» та скасування державної реєстрації даного договору оренди, посилаючись на те, що 17 квітня 2015 року з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вони дізналися, що згідно договору оренди від 20 травня 2013 року № 04-К ОСОБА_2 передав спірну земельну ділянку в оренду ФГ «ОСОБА_3В.» строком до 20 травня 2016 року, проте позивач зазначив, що даний договір оренди зареєстровано до припинення права користування земельною ділянкою ПП «Коритищанське», як орендарем, оскільки у 2012 році у звязку з необхідністю проведення державної реєстрації договорів оренди землі, сторони переуклали договір оренди землі терміном на 10 років. При цьому, позивач за зустрічним позовом, послався, що доводи ОСОБА_2 про те, що він не знав про існування договору оренди, спростовуються тим, що останній щорічно отримував від них орендну плату за предмет оренди, у розмірі, встановленому у п. 9 чинного договору оренди.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ПП «Коритищанське» задоволено. Визнано недійсним договір оренди від 20 травня 2013 року № 04-К земельної ділянки площею 4,2400 га, розташованої в адміністративних межах Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:205:0005, і належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 051000 від 23 грудня 2002 року, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «ОСОБА_3В.». Скасовано державну реєстрацію цього договору оренди земельної ділянки у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач за зустрічним позовом ФГ «ОСОБА_3В.», не погоджуючись із рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року, подали кожен окремо апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 і відмовити у зустрічному позові в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2М згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 051000, є власником земельної ділянки площею 4,2400 га, розташованої в адміністративних межах Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.8-9).

15 жовтня 2004 року між ОСОБА_2М та ПП Коритищанське був укладений договір оренди землі, за яким ОСОБА_2М передав, а ПП Коритищанське прийняло в оренду земельну ділянку площею 4,24 га строком на 4 роки 11 місяців. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Якщо ні одна із сторін за рік до закінчення строку дії цього договору письмово не попередила про свої наміри щодо подальшого використання земельної ділянки, то цей договір вважається пролонгованим на той же самий термін. Відміток про державну реєстрацію договір не містить (т.1 а.с.89).

Ст. 33 Закону «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Таким чином, оскільки після закінчення строку дії вказаного договору оренди сторони продовжили договірні відносини на тих же умовах, що передбачені договором оренди від 2004 року, 17 грудня 2012 року між ОСОБА_2М та відповідачем ПП Коритищанське був укладений договір оренди земельної ділянки за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку площею 4,2400 га, на новий строк 10 років.

Вказаний договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Миронівському районі за №03197 від 17 грудня 2012р. (т.1 а.с. 4-5 ).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_2М у графі орендодавець у договорі оренди землі №134 від 17 грудня 2012року та у акті приймання-передачі земельної ділянки від 17 грудня 2012 року, який є додатком до договору оренди землі №134, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2М (т.1 а.с.180-185).

Також, судом встановлено, що після укладення і державної реєстрації оспорюваного договору ОСОБА_2 отримував орендну плату на виконання умов цього договору.

Листом ПП «Коритищанське» від 3 березня 2015 року № 18 повідомлено ОСОБА_2 про те, що питання про повернення земельної ділянки може бути вирішено лише після закінчення строку дії договору оренди, укладеного між ними.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 квітня 2015 року, 24 березня 2013 року було зареєстровано право оренди спірної земельної ділянки, площею 4,24 га за ФГ «ОСОБА_3В.» на підставі договору оренди від 20 травня 2013 року № 04-К, укладеного з ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки позивач отримував орендну плату на виконання умов договору укладеного з ПП «Коритищанське» за 2012-2014 роки, він фактично погодився на поновлення строку дії договору оренди від 2004 року, тобто своїми діями підтвердив волевиявлення на реалізацію укладеного правочину, і не надав доказів, що відсутність його підпису в договорі призвела до істотного порушення його прав, тому суд дійшов висновку, що оспорюваний договір оренди укладений з ФГ «ОСОБА_3В.» та зареєстрований в період дії договору оренди, за яким орендарем є позивач ПП «Коритищанське» тобто з порушенням прав останнього, є недійсним.

Колегія суддів, перевіривши доводи ПП «Коритищанське» щодо наявності фактичного виконання спірного договору оренди від 2004 року по 2014 рік та зясувавши, що ОСОБА_2 не повідомивши орендаря ПП «Коритищанське» про намір припинити договір оренди, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», уклав інший договір з ФГ «ОСОБА_3В.», вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону оскільки, встановивши факт укладення договору оренди землі від 30 травня 2013 року в порушенням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» і прав ПП «Коритищанське», суд на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України дійшов вірного висновку про його недійсність.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10 цс15.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :