АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Юзькова О.Л.
№ 22-ц/796/9628/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Казанник М.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус», про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» (далі - ПрАТ «СК «Статус»), про відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 10 069, 30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

22 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 25 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення, суд не врахував правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові №6-1009цс15 від 24 лютого 2016 року. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Статус» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3434007. Вартість витрат ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» по виплаті страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності ПрАТ «СК «Статус», а томуу суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПАТ «СК «ПЗУ Україна» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник ПАТ «СК «Статус» не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ № 055617 за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника пов'язані з експлуатацією автомобіля марки Peugeot 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 6).

30 вересня 2013 року в місті Києві по вул.. Мельникова відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля марки Peugeot 3008, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки Suzuki Swift, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2013 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 12-13).

Вказана ДТП була визнана ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страховим випадком, про що було складено страховий акт від 04 листопада 2013 року (а. с. 36).

Відповідно до рахунку ТОВ «Атопассаж» від 07 жовтня 2013 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки Peugeot 3008, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 10 994,30 грн. (а. с. 31-35).

05 листопада 2013 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 10 069,30 грн. (а .с. 38).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована на умовах договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Статус», поліс №АВ/3434007 (а. с. 39).

Посилаючись на положення ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», 03 листопада 2015 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулася до суду з позовом до з ОСОБА_1 про стягнення відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 10 069, 30 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 16 постанови пленуму №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Заперечуючи наявність підстав для стягнення з нього шкоди ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення ПрАТ «СК «Статус» про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідачем також не було надано доказів на спростування розміру завданої майнової шкоди.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про законність та обґрунтованість вимог стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суми відшкодування завданої майнової шкоди на підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» в розмірі 10 069,30 грн..

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанову Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1009цс15.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено обов'язковість висновків Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладених у постановах, прийнятих за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаної постанови від 24 лютого 2016 року у справі №6-1009цс15, Верховним Судом України не було встановлено неоднакового застосування судами касаційної інстанції статей 993, 1166, 1194 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки у судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справ.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді