Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2016 року смт. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Грузман Т.В, секретаря судового засідання Степаненко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.09.2016 року звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином не виконує зобовязання та заборгованість за договором не погашає. Станом на 31.07.2016 року відповідач має заборгованість за кредитом на суму 10727,78 грн., яка складається з наступного: 755,54 грн. - заборгованість за кредитом; 5599,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3623,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 498,94 грн. штраф (процентна складова).

У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 29.08.2008 року та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до суду не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При цьому подав заяву про застосування строків позовної давності.

Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволенню з наступних підстав.

За змістом позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином не виконує зобовязання та заборгованість за договором не погашає. Станом на 31.07.2016 року відповідач має заборгованість за кредитом на суму 10727,78 грн., яка складається з наступного: 755,54 грн. - заборгованість за кредитом; 5599,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3623,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 498,94 грн. штраф (процентна складова).

У підтвердження своїх позовних вимог банк надав копію заяви про отримання кредиту, яку неможливо прочитати. Враховуючи вказане, ухвалою суду від 15.09.2016 року вказаний позов судом був залишений без руху та надано строк на усунення вказаного недоліку. За змістом заяви позивача від 05.10.2016 року копію анкети-заяви банком надано суду максимально гарної якості. У своєму позові позивач вказує, що цей документ, який не можливо прочитати, являється договором, з якого виникли спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 26, 27 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 передбачено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

З урахуванням того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують існування договірних стосунків з відповідачем, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за не доведеністю.

Керуючись ст. ст.11, 60 ЦПК України, ст. ст. 88, 197, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Грузман