У Х В А Л А

Іменем України

27 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із зазначеною заявою, в якій просить: 1) Встановити юридичний факт, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - полька; 2) Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про її шлюб а/з №6096 від 31.08.1968 року, а саме: в графі національність нареченої замінити з "росіянка" на "полька", також внести зміни до актового запису про її розлучення а/з №1082 від 20.10.1994 року, а саме: в графі національність дружина замінити з "росіянка" на "полька"; 3) Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження її першого сина а/з №607 від 02.12.1969 року, а саме: в графі національність матері замінити з "росіянка" на "полька", також внести зміни до актового запису про її другого сина а/з №1801 від 12.06.1973 року, а саме: в графі національність матері замінити з "росіянка" на "полька"

Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п.1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази що підтверджують факт.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Отже, згідно з ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року № 55/18793.

Згідно з п.1.1 зазначених Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Отже, з аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Судом встановлено, що всупереч вимогам вищевказаних норм, заявник не зазначив причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують ці факти; заявник не додав довідки про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують ці факти.

Виходячи зі змісту вимог викладених у заяві, суд встановив, що встановлення зокрема факту належності до національності "поляк" не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки законом визначено інший порядок їх встановлення.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а тому у відкритті провадження слід відмовити, оскільки з пред'явлених вимог вбачається спір про право, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122, 256 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз'яснити заявнику право звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Петріщева І.В.