У Х В А Л А

12 травня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року, двох ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, двох ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року та двох ухвал цього ж суду від 3 лютого 2016 року в справі за позовом комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» про стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року відкрито провадження у справі за позовом КП Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року позов КП Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, в тому числі зі змістом вступної і резолютивної частини, апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року заяву ОСОБА_1 про відвід складу суду судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви про відвід повернуто, оскільки це рішення не перешкоджає подальшому провадженню у справі і не підлягає касаційному оскарженню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року відхилено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу заявника на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року повернуто у зв'язку з не усуненням недоліків касаційної скарги в повному обсязі у наданий судом строк.

До Верховного Суду України звернувся ОСОБА_1 про перегляд ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року, двох ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, двох ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року та двох ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права та невідповідність судових рішень, які він просить переглянути, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Подана заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подавати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Згідно з пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року та дві ухвали цього ж суду від 30 листопада 2015 року не відносяться до судових рішень, перегляд яких передбачений ст. 355 ЦПК України, оскільки не були предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

Дві ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року та дві ухвали цього ж суду від 3 лютого 2016 року не відносяться до судових рішень, перегляд яких передбачений п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, оскільки вони не перешкоджають подальшому провадженню у справі, а також не прийняті з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та постанова Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» не є постановами Верховного Суду України, прийнятими у порядку визначеному главою 3 розділу V ЦПК України, тому на них не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Керуючись ст.354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2015 року, двох ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, двох ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року та двох ухвал цього ж суду від 3 лютого 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.І. Гуменюк