Провадження № 2-з/761/180/2016
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 08.02.2016 року в сумі 775 260,82 грн.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянку і будинок відповідача, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та будь-яке інше майно і грошові кошти відповідача.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, 28.02.2013 року між сторонами був укладений договір позики про що написано розписку. Відповідачем порушені строки повернення позики, він уникає спілкування з позивачем, не вживає заходів до повернення коштів. Позивач зазначив, що відповідач може відчужити нерухомість, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності із ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи підстави та предмет позову (підстави та предмет позову відрізняються), надані суду докази, вважає, що заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н.Г.Притула