АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Поливач Л.Д., Вербової І.М.

при секретарі - Литвиненку Р. С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», поданою його представником Вельковським Станіславом Володимировичем, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 18.01.2013 року. Відповідач 15.05.2014 року звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищевказану квартиру. З метою захисту своїх майнових прав позивач була вимушена звернутися за правовою допомогою, що призвело до відповідних майнових втрат у вигляді оплати послуг адвоката. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та звернуто стягнення на належну позивачу квартиру. Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернулась з апеляційною скаргою, у зв'язку з чим сплатила судовий збір. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року скасовано вищевказане рішення від 10.11.2014 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.12.2015 року касаційну скаргу ТОВ «Факторинг Україна» відхилено та залишено в силі рішення апеляційного суду Харківської області. У зв'язку з тривалими судовими процесами та оскарженням позову відповідача, позивачем було витрачено грошові кошти в розмірі 13 678, 54 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач посилаючись на правові підстави ст. 23 ЦК України просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ « ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 13 638,54 грн та 3 000 грн - витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача - ВельковськийС.В. просить заочне рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди та витрат на правову допомогу скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що грошові кошти у сумі 13 678,54 грн за своєю правовою природою були витратами пов'язаними з розглядом судової справи, а витрати у сумі 3 000 грн документально не підтверджені.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов в частині відшкодування майнової шкоди та витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для відшкодування таких витрат та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції,оскільки вони зроблені на порушення вимог як процесуального права,яке полягає в неповному з‛ясуванні обставин,що мають значення для правильного вирішення справи та в недоведеності обставин що мають значення для справи,які суд вважав встановленими, так і в порушенні матеріального права,яке полягає в застосуванні судом закону,який не підлягає застосуванню до даних правовідносин. У зв‛язку з цим та відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню та ухваленню в справі нового рішення .

Судом встановлено, що о 18 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лукяновою О.Б. та зареєстрований в реєстрі під № 60, відповідно до умов якого позивач прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 року у розмірі 3 007 402, 14 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки від 19.05.2008 року.

З метою оскарження вказаного рішення позивач подала апеляційну скаргу та на виконання вимог Закону України «Про судовий збір» сплатила судовий збір у розмірі 1827 грн., про що свідчить квитанція ББО № 34 від 22.11.2014 року та банківські послуги у розмірі 36 грн. 54 коп. (квитанція ББО37 від 22.11.2014 року).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.03.2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.12.2016 року відхилено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», рішення апеляційного суду Харківської області від 11.03.2015 року залишено без змін.

З розрахунку витрат на правову допомогу від 25.03.2016 року адвоката Пирогова Олександра Івановича здійсненого на підставі Договору про надання правової допомоги від 02.07.2014 року вбачається, що позивачем на виконання вимог вказаного договору сплачено грошові кошти у розмірі 11 814, 77 грн.

Крім того, судом встановлено, що 24.03.2016 року між адвокатом Пироговим Олександром Івановичем та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 02.07.2014 року, на виконання вимог якого позивач сплатила грошові кошти у розмірі 3 000 грн.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про відшкодування майнової шкоди, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Як вбачається, звернувшись до суду з позовом,ОСОБА_1 свої вимоги обгрутовувала тим, що в результаті безпідставного (неправомірного) звернення до нею банку з позовом, її завдано майнову шкоду у вигляді понесених нею судових витрат:оплата за правову допомогу та сплата судового збору і немайнову (моральну шкоду. Відшкодування такої шкоди просила стягнути на підставі ст.ст. 22,23,1166 та 1167 ЦК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, надання правової допомоги та понесення судових витрат не є шкодою чи збитками в загальному розумінні ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК і по своїй правовій природі є нічим іншим як витрати, пов‛язані з розглядом справи в судах.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права,колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Поряд з цим, ОСОБА_1, у відповідності до ст.220 ЦПК України, не позбавлена можливості звернутися до Апеляційного суду Харківської області (тобто до суду який ухвалив рішення про відмову ТОВ «ОТП Факторінг Україна» в заявленому до неї позові), з заявою про ухвалення додаткового рішення з підстав вирішення долі понесених нею витрат, пов‛язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:неповне з'ясування судом обставин,що мають значення для справи;недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи;порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 303,304, 307,309, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», подану його представником Вельковським Станіславом Володимировичем, задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволені позову до ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про відшкодування шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді: