АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/5005/16-ц Головуючий в 1 інстанції:
Провадження №22ц/791/2036/16 Рядча Т.І
Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року жовтня місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Борка А.Л.

Приходько Л.А.

Секретар: Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 червня 2016 року у справі за поданням Комсомольського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове проникнення до житла, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И Л А:

13 червня 2016 року Комсомольський районний відділ державної виконавчої служби в м.Херсоні звернувся до місцевого суду із зазначеним поданням.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконанні відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист №668/11959/14-ц, виданий 06 березня 2015 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 компенсації вартості спадкового майна у розмірі 53241,80 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 самостійно рішення суду не виконує та чинить перешкоди у його примусовому виконанні, відділ державною виконавчою служби просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 червня 2016 року подання задоволено, надано дозвіл державному виконавцю Комсомольського районного відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби.

Зокрема зазначила, що приміщення квартири, до якого наданий дозвіл на примусове проникнення, належить іншій особі, а боржник лише певний час була зареєстрована за вказаною адресою і постійно там ніколи не проживала.

Заслухавши доповідача, представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

За положеннями ст. 30 Конституції України, ст.311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла передбачено Загальною декларацією прав людини 1948 року; Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року; Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, котрі згідно ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно із п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання відділу державної виконавчої служби, суд першої інстанції послався на те, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчим документом та перешкоджає державному виконавцю здійснити перевірку її майнового стану.

Проте погодитися із висновком суду не можна.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції в м. Херсоні знаходиться виконавче провадження ВП №46822083 з примусового виконання виконавчого листа в цивільній справі №668/11959/14-ц, виданого 06 березня 2015 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 компенсації вартості спадкового майна у розмірі 53241,80 грн.

Постановою державного виконавця від 13 березня 2015 року відкрито виконавче провадження, а боржнику ОСОБА_3 наданий строк для самостійного виконання судового рішення до 20 березня 2015року.

Матеріали справи не містять даних про направлення державним виконавцем в порядку, передбаченому ч.1 ст.31 Закону, копії вказаної постанови боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення та обізнаність останньої про відкриття виконавчого провадження.

На підтвердження ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення та обґрунтованості подання, державний виконавець надав лист №183 від 13 січня 2016 року, яким боржник повідомлялася про вчинення виконавчих дії шляхом опису майна 21 січня 2016року о 11:00год. за адресою: АДРЕСА_1 та її зобов'язання знаходитись у визначений час за вказаною адресою. Разом із тим, належних та допустимих доказів про отримання цього листа боржником суду не надано.

Також відсутні докази про вчинення державним виконавцем у визначений день - 21 січня 2016 року виконавчих дій, у зв'язку із відсутністю відповідного акту.

До матеріалів справи додані акти державного виконавця від 27.11.2015 року та 10.03.2016 року, які свідчать про вихід державного виконавця за зареєстрованим місцем проживання боржниці. Проте доказів про повідомлення та обізнаність боржника про проведення виконавчих дій не надано.

Матеріали справи свідчать, що 01 червня 2016року державним виконавцем винесена постанова про примусовий привід ОСОБА_3 до ВДВС в строк до 10 червня 2016року. Інформація про хід виконання постанови відсутня та не була надана держвиконавцем під час розгляду справи.

На підставі викладеного не можна погодитися із висновком суду про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення та створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем не доведено неможливість виконання рішення суду в інший спосіб, крім примусового входження до житла боржника, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження вчинення державним виконавцем вимог ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення майнового стану боржника.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення подання ВДВС, а тому ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні подання про примусове входження до житлового приміщення.

Керуючись ст. ст.303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 червня 2016 року скасувати.

Відмовити Комсомольському районному відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом

Копія ухвали оформлена 24 жовтня 2016 року

Ухвала набрала законної сили 20 жовтня 2016 року

Суддя: В.О. Бездрабко

Секретар судового засідання: І.О.Цулукіані