У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», ОСОБА_4, акціонерного товариства «Рембудтрест» про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив стягнути з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та ОСОБА_4 на його користь 11 285 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 250 000 грн - у відшкодування моральної.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 4 жовтня 2002 року під час ремонтних робіт фасаду учбового корпусу № 10 Національного гірничого університету України він отримав травму, в результаті якої став інвалідом 2 групи.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4., який працював головним інженером академії (нині університет) та був відповідальним за проведення будівельних робіт, зокрема, й по учбовому корпусу № 10, допустив порушення трудового законодавства та законодавства про охорону праці, просив позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Справа в апеляційному порядку розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» і ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_3 9 125,47 грн у відшкодування майнової шкоди та 10 000 грн - у відшкодування моральної.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року в частині визначення суми на відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити в цій частині нове рішення, збільшивши суму до 250 000 грн.

Доводів щодо незаконності судових рішень у частині стягнення з Державного навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_3 майнової шкоди касаційна скарга не містить, тому підстав для перевірки касаційною інстанцією законності рішення у цій частині немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів перебування у трудових відносинах з Державним вищим навчальним закладом «Національний гірничий університет», крім того ОСОБА_4 на момент травмування позивача питаннями будівництва та ремонту учбового корпусу № 10 університету не займався, тому відсутні правові підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції з урахуванням принципів розумності та справедливості, конкретних обставин справи, характеру і обсягу заподіяних позивачеві страждань визначив суму у відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам, що ним встановлені, і ґрунтуються на законі.

Судами встановлено, 4 жовтня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виконували ремонтні роботи фасаду учбового корпусу № 10 Національної гірничої академії (нині Національний гірничий університет) по пр. К. Маркса, 19 у м. Дніпропетровську на висоті 15 м із застосуванням дерев'яної люльки кустарного виготовлення без засобів індивідуального захисту.

Відповідальним за проведення робіт, зокрема, й по учбовому корпусу № 10, був головний інженер ОСОБА_4

При виконанні робіт зруйнувалась люлька і ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 впали із зазначеної висоти, в результаті чого ОСОБА_5 загинув, а позивач отримав травму, в результаті якої став інвалідом 2 групи.

Прокуратурою Жовтневого району м. Дніпропетровська порушено кримінальну справу за фактом смерті ОСОБА_5 та травмування позивача відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року ОСОБА_4 звільнений від відповідальності на підставі Закону України «Про амністію», кримінальну справу закрито.

Судами також встановлено, що позивача фактично допустив до роботи ОСОБА_4, вина якого у порушенні трудового законодавства встановлена вказаною постановою.

Встановивши, що ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з Державним вищим навчальним закладом «Національний гірничий університет», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Вирішуючи справу в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд, врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги, що зводяться виключно до неправильного визначення суми, стягнутої у відшкодування моральної шкоди, не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова