УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Кіровського РВ у м. Дніпропетровську, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування домоволодінням по АДРЕСА_1 та зняти відповідачів із реєстраційного обліку за цією адресою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 є власником спірного домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - колишній власник цього будинку та земельної ділянки, а інші відповідачі є членами його сім'ї.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсними правочинів щодо відчуження домоволодіння і земельної ділянки та витребування їх з чужого незаконного володіння, однак, не дивлячись на те, що рішення суду набрало законної сили, відповідачі відмовляються знятись із реєстрації в домоволодінні, чим чинять позивачу перешкоди у вільному користуванні спірним майном.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою, задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1. Усунуто ОСОБА_6 перешкоди у користуванні належним їй на праві власності домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом зняття відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції, виходячи із засад справедливості, розумності, обґрунтовано врахував вимоги ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК УРСР, що виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування нею та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири (будинку) права власності на неї, а відтак - припинення права власності особи на квартиру (будинку) припиняє право членів її сім'ї на користування вказаною квартирою (будинком). Закон не передбачив при переході прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів колишнього власника у випадку зміни власника квартири (будинку).

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Кіровського РВ у м. Дніпропетровську, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук