Справа № 202/8346/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 січня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого - судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи - Блажієвського В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що на підставі ордера № 84 від 29 вересня 2010 року відповідач заселився до кімнати АДРЕСА_1, де був зареєстрований у встановленому порядку. 5 вересня 2013 року зі згоди ОСОБА_2 вона разом із малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заселилася до цієї кімнати, а 24 вересня 2013 року була зареєстрована в ній. Проживши разом у спірній кімнаті до грудня 2013 року, ОСОБА_5 заявив, що він переходить жити до свого батька ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_2. Всі обов'язки щодо оплати комунальних послуг за користування житлом полягли на неї. Посилаючись на те, що відповідач понад строк, визначений ст. 71 ЖК України, не проживає в кімнаті АДРЕСА_1, позивач просить визнати його такими, що втратив право користування цим житловим приміщенням із зобов'язанням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти його з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що дійсно не користується спірною кімнатою, проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2.

Представник третьої особи - Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради Блажієвський В.І. у судовому засіданні не заперечував проти позову.

Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 84 від 29.09.2010 року, виданого Дніпропетровським домобудівельним комбінатом «Наш дім», ОСОБА_2 заселився до кімнати АДРЕСА_1, де був зареєстрований 05.10.2010 року.

Також у вказаній кімнаті 24 вересня 2013 року була зареєстрована позивач ОСОБА_1, а 23 грудня 2014 року її син ОСОБА_4, 2008 року народження.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

Згідно з актом, складаним 30 вересня 2015 року мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з вересня 2013 року, за цією адресою мешкає з вересня 2013 року ОСОБА_1 разом із сином.

Відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків провадиться у судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач понад шести місяців без поважних причин не проживає в кімнаті АДРЕСА_1, перешкод для проживання йому ніхто не чинить, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд вважає, що позов у частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позов до цієї установи позивачем не заявлявся, державною міграційною службою не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв'язку з втратою права користування житловим приміщенням. Крім того, визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття державною міграційною службою особи з реєстраційного обліку місця проживання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко