Справа № 457/1049/15 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/2772/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Богонюка М.Я. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника позивачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства „Трускавецька міська лікарня, третя особа Відділ державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції (в подальшому „ВДВС), у якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Трускавецької міської лікарні у звязку з невиконанням рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 вересня 2008 року відповідно до закону та ухиленням від видачі наказу про зміну формулювання відповідно до п. 2.10 Інструкції про ведення трудових книжок працівників та зобовязати Трускавецьку міську лікарню видати наказ про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_4

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 23 вересня 2008 року Трускавецьким міським судом Львівської області ухвалено рішення, яке набрало законної сили 23 грудня 2008 року, про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_4, а відтак Трускавецька міська лікарня у порядку виконання цього рішення та відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (абзаців 3-4 п. 2.10) повинна була вчинити наступні дії: видати наказ про зміну формулювання причини звільнення, в якому зазначити: «Визнати неправильним формулювання звільнення ОСОБА_4 з роботи наказом № 131 від 15 листопада 2006 року як звільнення «акушерки жіночої консультації ОСОБА_4 з 15 листопада 2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу в міській лікарні у звязку з змінами істотних умов праці» та змінити на формулювання розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України». Стверджував, що Трускавецька міська лікарня ухиляється від виконання рішення суду відповідно до закону (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 144-148) і представник позивачки оскаржив це рішення в апеляційному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що позивачка не могла оскаржити постанову ВДВС про закриття виконавчого провадження від 21.04.2011 року, оскільки згадану постанову позивачка отримала лише у 2015 році і на даний час скарга на цю постанову „знаходилась на стадії оскарження до виконавчої служби МЮУ.

Вважає неправомірним посилання суду на те, що постанову Територіальної державної інспекції праці у Львівській області від 11.07.2011 року про накладення адміністративного стягнення на колишнього головного лікаря Трускавецької міської лікарні було скасовано, оскільки позивачка не брала участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення і згадану постанову було скасовано „через певні недоліки в (її) оформленні (а.с. 151, 157-161).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки (апелянта) на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 23 вересня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2008 року, було задоволено позов ОСОБА_4 та ухвалено визнати неправильним формулювання звільнення ОСОБА_4 з роботи наказом № 131 від 15 листопада 2006 року, як звільнення «акушерки жіночої консультації ОСОБА_4 з 15 листопада 2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України, як таку, що відмовилася продовжувати роботу в міській лікарні в звязку із змінами істотних умов праці» та змінено на формулювання розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 5-6, 27-29).

Наказом по Трускавецькій міській лікарні від 04.04.2011 року № 52 „Про розгляд вимоги державного виконавця внесено зміни в наказ по Трускавецькій міській лікарні від 15.11.2006 року № 131 в частині формулювання звільнення ОСОБА_4 з роботи з попереднього формулювання на: „розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 80), у звязку з чим 21.04.2011 року заступником начальника ВДВС Трускавецького МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 10.01.2011 року Трускавецьким міським судом Львівської області на виконання вище згаданого рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 вересня 2008 року (а.с. 115).

Як стверджується матеріалами справи, на вище згадану постанову ВДВС від 21.04.2011 року про закінчення виконавчого провадження представником ОСОБА_3 01.12.2015 року було подано скаргу до Міністерства Юстиції України (а.с. 107-110).

Як визнав в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3, вище згадана постанова ВДВС від 21.04.2011 року про закінчення виконавчого провадження, ні ним, ні його довірителькою ОСОБА_4 в судовому порядку не оскаржувалася.

З часу оскарження вище згаданої постанови ВДВС від 21.04.2011 року про закінчення виконавчого провадження до Міністерства Юстиції України пройшло вже більше пяти місяців, однак будь-яких доказів про скасування цієї постанови апелянтами до суду подано не було, а відтак така є чинною.

За вище наведених обставин у суду були відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Трускавецької міської лікарні у звязку з невиконанням нею рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 вересня 2008 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, відхилити та залишити рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: