Справа № 694/1252/16-ц
провадження 2/694/606/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

31.10.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

при секретарі Матвієнко А,А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 25 січня 2006 року померла його двоюрідна тітка ОСОБА_3. Місце смерті ОСОБА_3 - м. Дніпро (Дніпропетровськ). За життя тітки в неї було у власності майно - земельна ділянка площею 2,60 га., яка на сьогоднішній день входить до складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 Заповіт тіткою не складався. 17.08.2016 року позивач звернувся до восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець ОСОБА_3 та отримав витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №44795154. Також, при зверненні до нотаріальної контори, позивач надав копію державного акту на право приватної власності на землю, виданого 20.02.2003 року на імя ОСОБА_3, за яким вона значиться власником земельної ділянки площею 2,60 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах ОСОБА_2 сільської ради, Звенигородського району Черкаської області. При цьому ОСОБА_1 пояснив нотаріусу, що оригінал документу втрачений його тіткою під час переїзду з с. Чичиркозівка до м. Дніпропетровськ. Нотаріус, не маючи можливості одразу видати йому правовстановлюючий документ у вигляді Свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю оригіналу Державного акту про право власності на землю, в звязку з чим винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.08.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 з урахуванням позовних вимог просить визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку площею 2,60 га. в межах згідно з планом, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що за життя належала ОСОБА_3, яка померла 25.01.2006 року.

В судове засідання позивач не з'явився. Його представник за дорученням ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської Ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги позивача визнають повністю та проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.197 ЦПК України вказує, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 25 січня 2006 року померла ОСОБА_3, про що було видано свідоцтво про смерть серії І-СР № 288296 (а.с. 5).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.07.2016 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: що ОСОБА_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_3, яка померла 25 січня 2006 року, а також визначено ОСОБА_1 додатковий строк в 3 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася 25 січня 2006 року після смерті його тітки ОСОБА_3 та складає: земельну ділянку, площею 2,60 га., розсташовану в межах ОСОБА_2 сільської ради, державний акт про право приватної власності на землю, серія ЧР 425275 від 20.02.2003 року.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 425275 земельна ділянка загальною площею 2.60 га, розташованана території ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області, належала померлій ОСОБА_3 (а.с.8).

Пленум Верховного суду України в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 рокурозяснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальний дій від 17.08.2016 року вбачається, що після ОСОБА_3, яка померла 25 січня 2006 року, із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,60 га, розташовану в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради позивач не може, оскільки оригінал правовстановлюючого документу - Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 425275 від 20.02.2003 року, виданий на імя ОСОБА_3 було втрачено.

Згідно копії спадкової справи №426/2016 вбачається, що до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно листа Міністерства юстиції України від 21 травня 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до п.3.1. розяснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних ц і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлої ОСОБА_3, однак не може отримати спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд вважає за можливе захистити його право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно ОСОБА_3, а саме: земельну ділянку розміром 2.60 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 сільською радою пред» явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10,11,15,59,60,174ч.4,197, 212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1223, 1297 ЦК України, , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку площею 2,60 га. в межах згідно з планом, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що за життя належала ОСОБА_3, яка померла 25.01.2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Сакун