Справа № 348/343/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2085/2016
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В. Д. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О..

секретаря Капущак С.В.

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Консалтинг» ОСОБА_5 на рішення Надвірнянського районного суду від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» ( далі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») звернулось в суд з указаним позовом із врахуванням уточнених позовних вимог, зазначало, що 20 листопада 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1366-006/08Р згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 176000 грн. з кінцевим терміном повернення до 20 листопада 2021 року. Позичальник зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення грошових коштів згідно графіку погашення кредиту, щомісяця до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у строк, визначений кредитним договором. Для забезпечення виконання зобовязання за за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладений договір поруки від 20 листопада 2008 року, згідно умов якого остання зобовязалась нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальника. Позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 21 червня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 718957,99 грн. з яких: 171754,38 грн. заборгованість за кредитом; 22496,95 грн. неустойка(пеня) за кредитом; 246567,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 341139,26 грн неустойка(пеня) за процентами. Проте позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 21 червня 2015 року у розмірі 557719,72, грн. з яких: 171754,38 грн. заборгованість за кредитом; 246567,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 139397 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів та пені за порушення строків сплати процентів та судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 22 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-Банк" 473794,69 грн. (чотириста сімдесят три тисячі сімсот девяносто чотири гривні 69 копійок) заборгованості по кредитному договору № 1366-006/08Р від 20.11.2008 року, яка складається із: кредиту 171 754,38 грн., процентів 246 567, 40 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 55472,91 грн. та 7106,92 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Консалтинг», ОСОБА_5 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, в частині відмови у задоволенні позову з ухваленням у цій частині нового рішення про повне задоволення позову, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що в матеріалах відсутня заява відповідачів про застосування позовної давності, тому суд безпідставно застосував позовну давність щодо вимог про стягнення з відповідачів пені. Вважав, що умовами кредитного договору передбачено за несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення,від суми заборгованості за весь період прострочення. Крім цього, зазначає, що суд безпідставно прийшов висновку щодо недійсності договору поруки, так як з сторони не оспорювали такий договір, а недотримання під час укладення договору поруки його нотаріального посвідчення не може бути підставою відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим і просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Консалтинг» в судове засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що 20 листопада 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 був укладено кредитний договір № 1366-006/08Р згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 176000 грн. Позичальник належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом № 1366-006/08Р від 20.11.2008 року, яка складається з тіла кредиту в розмірі 171754,38 грн. та відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 246567,40 грн. підлягають до повного задоволення. Суд застосував спеціальний строк позовної давності в один рік до позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею по кредитному договору за період з 22.02.2015 року до 22.02.2016 року в розмірі: по тілу кредиту 4306,85 грн., по відсотках 51166,06 грн., оскільки дані позовні вимоги заявлені позивачем з пропуском річної позовної давності. Щодо стягнення з ОСОБА_4 солідарно заборгованість, то суд встановив, що договір поруки є не укладеним, а тому вимоги позивача до поручителя ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору № 1366-006/08Р від 20.11.2008 року не підлягають задоволенню.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що 20 листопада 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1366-006/08Р згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 176000 грн. з кінцевим терміном повернення до 20 листопада 2021 року.

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно довідки розрахунку ОСОБА_2 належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 21 червня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 557719,72, з яких: 171754,38 грн. заборгованість за кредитом; 246567,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;22496,95 грн. неустойка(пеня) за кредитом; 341139,26 грн неустойка(пеня) за кредитом.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції вірно вважав, що є підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та правильно керувався умовами договору і ст. ст.549,550, 553,554,556,567,1048, 1050, 1054 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачем нарахована пеня за кредитним договором за період з 01.06.2010 року по 21 червня 2015 року.

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами частин першої, третьої статті 549 ЦК України, статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність установлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

Згідо пояснень представника ОСОБА_2, даних у судовому засіданні 22 серпня 2016 року о 14 год.21 хв., ОСОБА_3 до винесення судом першої інстанції рішення, згідно з вимогами частини третьої статті 267 ЦК України заявляв про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки (пені) (а.с.130).

Враховуючи наведене суд першої інстанції правильно прийшов висновку, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, оскільки відповідає вимогам частини третьої статті 267 ЦК України

У звязку з цим, суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що у матеріалах справи немає заяви відповідача про застосування позовної давності, поданої до винесення судом першої інстанції рішення, так як спростовуються даними, які містяться фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім цього, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що недотримання вимог п.4.1 договору поруки від 20 листопада 2008 року укладеного між банком та ОСОБА_4, згідно умов якого остання зобовязалась нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальника не є підставою для відмови у задоволенні позову до поручителя, оскільки суперечить вимогам ч.4 ст.639 ЦК України які передбачають, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Консалтинг», ОСОБА_5 відхилити. Рішення Надвірнянського районного суду від 22 серпня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: І.В.Бойчук

ОСОБА_6