233 № 233/2913/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеральної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, вказуючи, що відповідачка неодноразово затоплювала її квартиру за адресою: м. Костянтинівка, вул. Трудова, 400-7, так, два рази було залито її передпокій та стіну спальної кімнати, прилеглої до передпокою. У квітні 2015 року було затоплено усю квартиру: кухню, туалет, ванну, передпокій, спальню, залу. Коли вона звернулася до відповідачки з питань відшкодування шкоди, та завірила, що збитки будуть відшкодовані, однак згодом почала уникати спілкування, два місяці не вживала дій до вирішення цього питання та за допомогою співмешканця намагалася переконати у відсутності своєї вини. В результаті затоплення позивачка зазнала збитків - прийшли у негідність шпалери на кухні, у передпокої та у спальні, був зіпсований пральний порошок, туалетний папір, двічі сталося замикання електрики, для усунення яких довелося оплатити роботу фахівця. У квітні 2016 року відповідачка знову затопила її квартиру, на цей раз туалет, в результаті чого було зіпсовано пральний порошок та туалетний папір, відійшов від стіни кахель, який потребує заміни. За її зверненням комісія представників КП "Служба єдиного замовника" обстежила її помешкання, виявила наслідки усіх затоплень, про що склала акт. Оскільки пропозицій відшкодування шкоди та вибачень від відповідачки вона не отримувала, змушена звернутися до суду з цим позовом. Внаслідок стресової ситуації, що склалася у зв*язку з пошкодженням її майна, загострилася її хвороба - цукровий діабет, виникли ускладнення та вона була змушена підвищити дозу ліків, частіше вимірювати рівень цукру, що призвело до незапланованих витрат у квітні 2015 року та квітні 2016 року. Згідно кошторисів їй було завдано матеріальну шкоду в сумі 4746 грн., а також моральну шкоду 2790 грн., що просила стягнути з відповідачки на її користь, відшкодувавши витрати по оплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини. Пояснила, що у тамбурі відповідачки проходить труба, яка неодноразово протікала, мали місце затоплення її квартири. У квітні 2016 року від залиття з квартири відповідачки вода стікала по стінах її квартири, вона ходила до квартири ОСОБА_2 де було повно води, що бачила їхня сусідка. До КП "СЕЗ" вона зверталася один раз - у квітні 2016 року через кілька днів після чергового залиття, представники відвідали її квартиру приблизно через тиждень та склали акт, яким на її думку належно зафіксовано сліди попередніх затоплень та завдану шкоду. Комісія підіймалася до квартири відповідачки, але їм не відчинили та не відреагували на записку, котру було залишено у дверях. Кошторис матеріальної шкоди вона склала самостійно, замірила площу пошкоджень, прицінилася у магазині та підрахувала вартість, що на її думку спеціальних знань не потребує. Так само вона визначила і вартість ліків за цінами в аптеці, що вважає належною до відшкодування сумою моральної шкоди. Ремонтні роботи у квартирі вона не проводила. Вважає, що завдана їй шкода підлягає відшкодуванню на її користь з відповідачки, яка винна у затопленні її квартири, тому просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, при цьому відповідач пояснила, що дійсно є проблеми з трубою, яка проходить у її тамбурі, вона протікає при сильних зливах, що завдає шкоди також і її помешканню. З приводу заміни труби вона зверталася до ЖЕКу, де їй запропонували придбати нову за власні кошти, в результаті її чоловік цю трубу полагодив самостійно. Зазначила, що не затоплювала квартиру позивачки у квітні 2015 року. У квітні 2016 року дійсно зламався бочок унітазу в туалеті її квартири, потекла вода, однак її було не так багато як стверджує позивачка. Воду вона вчасно зібрала, бачок було відремонтовано, інше її майно не постраждало. Скарг від сусідів після того випадку вона не отримувала та не бачила записки від представників КП "СЕЗ". Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що на його думку, надані позивачкою докази не можна вважати належними. Так, акт представників КП «СЄЗ» був складений набагато пізніше ніж мали місце події, на які вказує позивачка, він не містить дати ймовірного залиття, даних, необхідних для визначення розміру спричиненої шкоди, тощо. Вина відповідачки у затопленні квартири на його думку є недоведеною позивачкою. Крім того, не може бути прийнятий судом як належний доказ кошторис збитків, складений позивачкою самостійно, за приблизними цінами у магазині. Вважає, що кошторис моральної шкоди насправді містить дані про матеріальну шкоду, при цьому його відомості не підтверджені чеками з аптек, переліком ліків. Зауважив, що в даному випадку не доведено причинно-наслідковий зв*язок між погіршенням здоров*я позивачки та діями відповідачки у справі. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що з 2011 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є сусідкою позивачки, з якою в них спільний тамбур. Зазначила, що їх тамбур по трубах заливає після проливних дощів. При цьому, в квітні 2015 року, коли таких злив не було, повертаючись додому вона побачила потьоки побілки над квартирою ОСОБА_5, зайшла до неї та побачила що її квартира залита водою, була мокра стеля. В квартирі свідка була лише маленька пляма на стіні, тому вона не мала претензій до відповідачки, не зверталася до останньої або до ЖЕКу. Позивачці вона порадила звернутися до спеціалістів та провести експертизу, на що та відповіла, що вони з відповідачкою домовились про відшкодування шкоди. У позивачки ОСОБА_1 тоді дійсно погіршилося здоров*я, вона є медичним працівником та допомагала сусідці: контролювала тиск, замірювала рівень цукру, викликала та очікувала швидку. Свідком будь-яких розмов між сторонами у справі з приводу завданої шкоди від залиття вона не була.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 (а.с. 8-9) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК ОСОБА_6, р/№ 3-2571, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 листопада 2004 року (а.с. 18-20), на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, в якій вона постійно проживає.

Відповідачка ОСОБА_2 (а.с. 31-32) проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК ОСОБА_7, р/№ 2-1140, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 жовтня 2005 року (а.с. 37-44).

Як встановлено в судовому засіданні, квартира відповідачки ОСОБА_2 розташована безпосередньо над квартирою позивачки ОСОБА_1

Згідно акту б/н від 21 квітня 2016 року, складеного комісією КП «Служба єдиного замовника», підписаного членами комісії 26 квітня 2016 року (а.с. 5), представниками підприємства обстежено квартиру АДРЕСА_2 за скаргою мешканця на неодноразові залиття з вище розташованої квартири № 11 (останнє залиття 08 квітня 2016 року). Встановлено наступне: - туалет - стеля, стіни та підлога облицьовані керамічної плиткою, на стелі довкола стояка х/водопостачання частково відклеїлася 1 плитка облицювання, на стіні суміжній з кухнею на дільниці 0,6 кв.м мається деформація облицювання - плитка відійшла від стіни, зі слів заявника вода бігла по стіні потоком, була залита підлога у туалеті та ванній;

в інших приміщеннях квартири маються сліди залиття, які зі слів заявника відбулися в 2015 році;

- кухня - стеля обшита декоративними плитами, стіни обклеєні шпалерами, сліди залиття у куті на стінах суміжних з туалетом та сусідньою квартирою, шпалери в окремих місцях деформувалися та розійшлися на стиках;

- вітальня - стеля та стіни обклеєні шпалерами, на стелі та стіні суміжній зі спальною кімнатою та коридором в окремих місцях шпалери частково розійшлися на стиках;

- коридор - стеля обшита декоративними плитами, стіни обклеєні шпалерами, сліди залиття у місці примикання стін до перекриття по всьому периметру; - спальна кімната - стеля та стіни обклеєні шпалерами, на стіні, суміжній з коридором, маються невеликі плями старих залиттів в окремих місцях.

Квартира №11 розташована на 3-му поверсі над кв. №7, допуск членам комісії не було надано (двері не відчинили).

Ймовірна причина залиття приміщень кв. №7 зазначена як - порушення правил користування сантехнічними приладами мешканцями кв. №11 (а.с. 5).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свою вину у заподіянні майнової та моральної шкоди позивачці внаслідок своїх дій у заявленому до відшкодування розмірі відповідачка у справі заперечує.

На підтвердження своїх вимог позивачкою надано суду акт обстеження свого житла КП «Служба єдиного замовника» від 21 квітня 2016 року (а.с. 5) та "кошторис на відшкодування збитків та майнової шкоди", в якому вона самостійно навела перелік необхідних на її думку матеріалів для ремонту за розрахунком площі приміщень, вартість ремонтних робіт, а також вартість зіпсованого прального порошку та туалетного паперу, на загальну суму 4746,0 грн., без додачі документального підтвердження наведених у кошторисі вихідних даних для розрахунків за позиціями (а.с. 4).

Як вбачається з копії акту обстеження КП "СЕЗ" (а.с. 5) до нього внесено зі слів заявника - позивачки у справі, відомості про неодноразові залиття її помешкання з квартири №11, розташованої вище, зі слів позивачки вказано дату останнього залиття, надано опис стану кімнат із зазначенням пошкоджень, вказано причину залиття ймовірно.

З пояснень позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні встановлено, що представників КП "СЕЗ" вона викликала лише один раз, обстеження її квартири було проведено приблизно через тиждень після події, за актом - через 13 днів.

З акту також вбачається, що квартира №11, належна відповідачці, комісією обстежена не була.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 57 ч. 1 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. При цьому ч. 2 ст. 57 ЦПК України вказано, що ці дані встановлюються в т.ч. - на підставі висновків експертів. Згідно з вимогами ст. 66 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання задані судом. При цьому згідно з вимогами ст. 144 ЦПК України - експертиза призначається судом (ухвалою суду).

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням викладеного вище суд доходить до висновку, що надані позивачкою акт обстеження КП «Служба єдиного замовника» від 21 квітня 2016 року та кошторис вартості завданих збитків не можуть бути прийняті судом в якості належного доказу.

Під час розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов"язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлення клопотань.

Клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення дійсної причини залиття квартири та вартості завданих збитків, не зважаючи на пропозицію суду, позивачкою заявлено не було, вона дотрималася думки, що надані нею докази є достатніми, чим фактично відмовилася від доказування щодо заявлених позовних вимог. Без відповідного клопотання суд позбавлений можливості самостійно призначати будь-які експертизи чи приймати участь у доказуванні у будь-який інший спосіб.

Судом з*ясовувалася думка сторін щодо необхідності залучення до участі у розгляді справи представника КП "Служба єдиного замовника" м. Костянтинівки із визначенням його процесуального статусу, при цьому відповідного клопотання від позивачки до суду не надійшло та проти залучення представника комунального підприємства заперечувала сторона відповідача.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК Україна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В обгрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди позивачкою суду надано "кошторис на відшкодування моральної шкоди" (а.с. 3), в якому позивачка самостійно навела суми грошових коштів, які вона витратила у 2015-2016 р.р. на придбання ліків на усунення стресу та наслідків посилювання захворювання у розвитку ускладнень та тест-смужок для контролю рівня цукру, на загальну суму 2790,0 грн.

З копії довідки КУ "Центральна районна лікарня" м. Костянтинівка від 10 травня 2016 року (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на "Д"-обліку у ендокринолога з 2015 року, діагноз: цукровий діабет.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що у дійсності хворіє з 2014 року та протягом 2014 року вона лікувалася у лікаря-терапевта.

Відомості про призначення лікаря у спірний період часу, документальні підтвердження вартості та придбання наведених у кошторисі позицій, доказів у підтвердження загострення захворювання позивачки на певний час, понесення втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, а також доказів наявності причинно-наслідкового зв*язку посилення хвороби та розвитку ускладнень із діями відповідачки ОСОБА_2 позивачкою суду не надано.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позивачкою в ході судового розгляду не надано обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що між завданою шкодою та діями відповідачки є причинний звязок, наявна вина відповідачки у завданні матеріальної та моральної шкоди, і в звязку з чим було пошкоджене її майно та завдані збитки, погіршився стан здоров*я, так само як не надано доказів дійсного розміру завданої залиттями матеріальної й моральної шкоди.

При цьому суд зазначає, що показання свідка у даному випадку не можуть розцінюватися судом як належний та допустимий доказ щодо предмету доказування у розумінні вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеральної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 18 жовтня 2016 року. Рішення в повному обсязі виготовлено 24 жовтня 2016 року.

Суддя