АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Виниченко Л.М.
Справа №755/9736/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати його поруку, що виникла на підставі розділу 11 Загальних умов кредитування, що є додатком і невід'ємною частиною Кредитного договору № 50009141 від 29.05.2013 p., з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед ТОВ «Порше-Мобіліті ) - припиненою з 02.04.2015 p. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що 04.12.2014 року відповідач надіслав йому та позичальнику вимогу про дострокове повне погашення кредитної заборгованості за кредитним договором у розмірі 208 062 грн., яка була отримана ОСОБА_3 25 березня 2015 року, тому відповідно п. 3.3 загальних умов кредитного договору останнім (тридцятим) днем строку виконання основного зобов'язання являлася дата 24 квітня 2015 року. Разом з тим відповідач не реалізував своє право вимоги до нього, як поручителя, шляхом звернення до суду до 24.10.2015 року у визначений законом шестимісячний строк, тому договір поруки є таким, що припинився з 25 жовтня 2015 року.

Крім того, після отримання 25.03.2015 року вищевказаної вимоги позичальником про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 вже 02.04.2015 року на користь відповідача сплатила суму коштів у розмірі 209 000 грн.

Оскільки позичальник сплатила всю суму у межах строку наданого дострокового виконання основного зобов'язання на рахунок відповідача, таке зобов'язання є припиненим, внаслідок чого порука припинилася у день такої сплати, а саме 02.04.2015 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_1, що виникла на підставі кредитного договору № 50009141 від 29 травня 2013 року у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що фактично вимога була отримана позичальником 25.03.2015 p., внаслідок чого останнім днем строку виконання основного зобов'язання є 24.04.2015 р. Оскільки відповідач не реалізував своє право вимоги до поручителя шляхом звернення до суду до 24.10.2015 p., договір поруки є таким, що припинився з 25.10.2015 р.

Крім того, з огляду на роз'яснення Верховного Суду України строк дії поруки має преклюзивний характер. Отже, суд надає можливість відповідачу скористатись правом вимоги до позивача, незважаючи на граничний термін такої вимоги - 25.10.2015 р. У квітні 2016 року відповідач звернувся у Подільський районний суд м. Києва із позовом до поручителя про стягнення коштів.

Зазначив, що системний аналіз п. 3.2-3.6 Загальних умов кредитування дозволяє зробити висновок, що відповідач має право достроково вимагати сплати заборгованості лише у повному обсязі, за основним та додатковим кредитом одночасно. Оскільки відповідач не застосовував цих санкцій, презюмується, що заборгованість у розмірі 208 062,00 грн., визначена вимогою від 04.12.2014 p., включає в себе весь обсяг платежів, які складають основне грошове зобов'язання позичальника перед відповідачем.

Суд залишив поза увагою преюдиційний факт того, що порука припинилася у зв'язку із належним виконанням основного зобов'язання.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що порука є припиненою, оскільки пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців (частина четверта статті 559 цього Кодексу) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту не пред'явив позов до поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 29 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ОСОБА_3, як позичальником, та за участю поручителя ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50009141, відповідно до умов якого ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 116 421,93 грн. на придбання автомобіля із зазначенням еквіваленту суми кредиту 14 262,15 доларів США зі сплатою змінної процентної ставки 9,90 % відповідно до статті 2.3. Загальних умов кредитування строком на 60 місяців.

Кредитний договір включає підписані сторонами та третьою особою у справі додаткову угоду до кредитного договору № 50009141 від 29.05.2013 року, графік погашення кредиту та загальні умови кредитування додаток до кредитного договору.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 31.05.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу № 50009141, відповідно якого третя особа у справі ОСОБА_3 передала у заставу відповідачу автомобіль Volkswagen Polo, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 21-24).

Згідно п.п.3.2., 3.2.1. розділу порядок дострокового повернення кредиту загальних умов кредитування до договору сторони погодились, що компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору, у наступних випадках, зокрема, у випадку порушення позивачем терміну сплати будь-якого чергового платежу(його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць, відповідач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору.

Відповідно до п. 3.3. даного розділу позичальник (фізична особа) зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу. Якщо з будь-яких причини повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. Будь-які повідомлення та вимоги, передбачені загальними умовами кредитування, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану в кредитному договорі (або іншу адресу, про яку сторона повідомить у письмовій формі) - п. 9.4.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору та порушення термінів сплати чергових платежів та інших платежів за договором з простроченням виконання зобов'язання понад 1 календарний місяць, кредитор використав передбачене пунктом 3.2 загальних умов кредитування право на дострокове повернення кредиту, надіславши 08 грудня 2014 року боржнику і поручителю повідомлення про дострокове повернення повної суми заборгованості по кредитному договору та пов'язаних із ним платежів протягом тридцяти днів з дати одержання відповідної вимоги, з приміткою про перебіг строку з дати відправлення вимог, якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано.

Позичальник, дізнавшись 25 березня 2015 року про дострокову вимогу, з метою повного дострокового погашення зобов'язання за кредитним договором 02 квітня 2015 року здійснила оплату на рахунок компанії ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 209 00,00 грн. за призначенням «сплата заборгованості за кредитивним договором» (а.с. 27-28).

З матеріалів справи убачається, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 року виконавчий напис нотаріуса від 25.02.2015 року про звернення стягнення на предмет застави визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав неотримання позичальником ОСОБА_3 вимоги (повідомлення) ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 29-36).

Крім того, даним рішенням встановлено, що матеріали виконавчого напису не містять доказів вручення позичальнику (заставодавцем) вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, а також направлення даної вимоги на іншу адресу позичальника, зазначену в договорі.

Пунктами 1, 2 розділу «Умови поруки» загальних умов кредитування визначено, що поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань позичальника на підставі або у зв'язку з кредитним договором або будь-якою його невід'ємною частиною. Зобов'язання поручителя включають, окрім іншого, платежі за кредитом та/або додатковим кредитом відповідно до графіка погашення кредиту та умов кредитного договору, проценти, штрафні санкції та відшкодування збитків, якщо такі будуть завдані позичальником (а.с. 19).

Згідно п. 13 розділу «Умови поруки» Загальних умов кредитування, умови поруки набирають чинності з моменту їхнього підписання компанією та поручителем та залишаються чинними до повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором (а.с. 20).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України ).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України ).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України , а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 15 травня 2018 року.

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши вимогу ОСОБА_3 про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, яку вона отримала 25.03.2015 року.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від 25.04.2015 року (25.03.2015 року + 30 днів (п.33 Договору) був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Саме про таке застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України йдеться в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15 від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15, від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15, від 11.11.2015 року у справі № 6-2056цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16.

Змінивши строк виконання основного зобов'язання, та не звернувшись до суду із зазначеним позовом, відповідач пропустив шестимісячний строк для звернення до суду до поручителя, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, а тому порука є такою, що припинена.

Щодо вимог позивача про припинення поруки з 02.04.2015 року з посиланням на ч. ч. 1, 2 ст. 559 ЦК України у зв'язку з належним виконанням позичальником ОСОБА_3 основного зобов'язання 02.04.2015 року за отриманою вимогою від відповідача про дострокове повернення кредиту, то вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно частин 1, 2 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Згідно умов кредитного договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол.. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування (а.с. 8).

Пунктом 1.3 загальних умов кредитування обумовлено, що погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату оплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі (а.с. 13).

У вимозі про дострокове повернення кредиту від 04.12.2014 року була зазначена сума кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору на поточну дату у розмірі 208 062,82 грн. (а.с. 25).

Згідно платіжного доручення позичальником ОСОБА_3 кошти в сумі 209 000 грн. були сплачені 02.04.2015 року (а.с. 28).

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що оскільки погашення заборгованості позичальником відбувалося не в день виставленого до сплати розрахунку, а пізніше, при цьому суду не надано доказів щодо суми боргу та діючого обмінного курсу НБУ на дату сплати таких коштів, тому вимоги про припинення поруки з 02.04.2015 року з посиланням на ч. ч. 1,2 ст. 559 ЦК України є недоведеними.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді