Справа №784/847/16-ц 17.10.2016 17.10.216 17.10.2016
Провадження №22-ц/784/2239/16
Справа № 784/847/16- ц Головуюча першої інстанції: Корнешова Т.В.
Провадження № 22-ц /784/2239/16 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Лептугою С.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29. 04. 2015 р., у справі за

позовом

Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» ( далі - ПАТ «ВТБ Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

18. 02. 2015 р. ПАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 24.09.2013 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 100.000 грн. кредиту, зобов'язавшись повернути отримані кошти до 24.09.2017 р.

За умовами цього договору вона мала щомісячними платежами у розмірі не менше 4946 грн. погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту у розмірі 1414,90 грн., проценти за його користування у розмірі 24 % річних та комісію за управління кредитом у розмірі 1.69% щомісячно Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 02. 07. 2014 р., складає 111.185 грн..04 коп. Посилаючись на наявність цієї заборгованості, позивач просив про задоволення позову та відшкодування збитків

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29. 04. 2015 р. постановлено про задоволення позовних вимог.

Постановлено про стягнення з відповідачки на користь Банку 111.185 грн..04 коп. в рахунок заборгованості за кредитом та 1111 грн. 85 коп. у відшкодування судових витрат Банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованність висновків суду та порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Грошові зобов'язання, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК та умовами договору.

Зокрема, кредитор має вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2013 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 100.000 грн. кредиту, зобов'язавшись повернути отримані кошти до 24.09.2017 р.

За умовами цього договору вона мала щомісячними платежами у розмірі не менше 4946 грн. погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту у розмірі 1414,90 грн., проценти за його користування у розмірі 24 % річних та комісію за управління кредитом у розмірі 1.69% щомісячно.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 02. 07. 2014 р., складає 111.185 грн..04 коп.

Зазначене, відповідно до приписів ст. ст.526, 611, 612, 614, 625, 651, 1054 ЦК та вимог п. п. 4.4, 7,8, 9 кредитного договору є підставою для покладення на позичальницю зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту зі сплатою нарахованих процентів, пені та інших винагород, передбачених договором.

Встановивши факт невиконання боржницею умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, суд обгрунтовано, поклав на позичальницю обов'язок з відшкодування Банку завданих збитків.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності досудової вимоги про дострокове повернення кредиту не заслуговують на увагу, оскільки порушення умов договору позичальниця не усунула і на час вирішення спору судом.

Що стосується посилань на невідповідність розрахунку збитків вимогам закону та пропуск строку позовної давності, то їх теж не можна визнати обґрунтованими, оскільки позичальниця іншого розрахунку, відмінного від того, який надано позивачем та доказів сплати усіх належних за договором платежів, не надала.

При цьому, даних щодо пропуску строку позовної давності, з урахуванням дня отримання кредиту та дати звернення з позовом, матеріали справи не містять.

Не можуть бути враховані і посилання на відсутність ліцензії у Банку, оскільки банківська ліцензія та Генеральна отримані Банком 05.10.2011 р., що підтверджується належними копіями цих банківських документів.

Доводи щодо невідповідності умов договору положенням Закону України «Про захист прав споживачів», не мають правового значення для вирішення справи, оскільки вимоги про недійсність умов договору не були предметом судового розгляду.

Інші заперечення апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки правильність висновків суду щодо наслідків вирішення спору не спростовують, а тому не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29. 04. 2015 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Т.В. Серебрякова

П.П. Лисенко