Провадження № 2/742/1362/16
Єдиний унікальний № 742/3141/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Зарічної Л.А., при секретарі Геєць О.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади с.Сергіївка в особі Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа Прилуцька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її тітки ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в яку входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом, яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини. Однак за життя, як з'ясувалося, тітка не оформила право власності на належне їй домоволодіння, у зв'язку з чим і постало питання звернення до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, представник відповідача у судове засіданні не з'явився не повідомивши про поважність причин своєї неявки, проте завчасно надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та просить справу розглядати у їх відсутності. Представник Прилуцької районної державної нотаріальної контори про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час судового засідання був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В той же час стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Довідка № 224 від 07.07.2016 року та копія Технічного паспорта на житловий будинок від 17.09.2016 року підтверджує те, що після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, в тому числі: житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» з прибудовою «а-1» (загальною площею 59,6 м2, житловою площею 26,6 м2), сарая «Б-1», літньої кухні «В-1», сарая «Г-1», сарая «г-1», погреба «Пг», колодязя «К» та воріт № 1, і який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8-10).

Відповідно до копії заповіту від 14.05.1994 року, за № 18, ОСОБА_2 заповіла будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1

Відповідно до повідомлення від 12.10.2016 року № 3085/02-14, позивачці державним районним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 13)

В довідці № 2223 від 12.10.2016 КП «Прилуцького МБТІ» вказано, що за свого життя ОСОБА_2 не отримала правовстановлюючий документ та не здійснила державну реєстрацію свого права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно витягу зі Звіту про незалежну оцінку майна від 11.10.2016 року ринкова вартість будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, становить 15 395,00 грн. (а.с.14).

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України, який діяв на час здійснення будівництва будинку ОСОБА_2, громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому, глава 10 «Особиста власність» цього Кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Крім того, до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР» затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у по господарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Тобто, Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 мала у власності житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці, відведеної саме для цієї мети, що підтверджується дослідженими доказами, а оскільки фактичний власник будинку помер, позивачка, в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання права власності на даний будинок, оскільки , як було встановлено в судовому засіданні, хоча будинок і мається в наявності, однак відсутні на нього будь-які правовстановлюючі документи.

Беручи до уваги те, що вказаний будинок був збудований на земельній ділянці, якою правомірно користувався спадкодавець і її цільове призначення із будівництвом не змінилося та не були порушені права територіальної громади чи окремих громадян, інших спадкоємців, які б претендували на вказану частину будинку не має, суд приходить до висновку, що дійсно у позивача є всі законні підстави для набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, оскільки ніяких перешкод у визнанні права власності на спадщину за заповітом судом не встановлено, а тому позов підлягає повному задоволенню.

На підставі наведеного та ст.ст. 1222,1268,1269,1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку «А-1» з прибудовою «а-1» (загальною площею 59,6 м , житловою площею 26,6 м2), сараю «Б-1», літньої кухні «В-1», сараю «Г-1», сараю «г-1», погреба «Пг», колодязя «К» та воріт № 1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі впродовж 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: