РІШЕННЯ

іменем України

24 жовтня 2016 року Сватівський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Крикуновій Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради та просить визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після сина ОСОБА_2. У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що 29 червня 2010 року помер її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті сина відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка перебувала у власності її померлого сина. Вона є власником ? частини цієї квартири згідно до договору дарування частки квартири від 13.08.2002 та Свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1995. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після сина та 02 грудня 2010 року було заведено спадкову справу. Спадоємці за законом - її чоловік ОСОБА_3 та її син - ОСОБА_4 відмовились від своєї долі у спадковому майні на її користь, подавши відповідні письмові заяви до державної нотаріальної контори під час відкриття спадкової справи. Однак заведена спадкова справа залишилась на території непідконтрольній українській владі, тому отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може. У звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із заявою про визнання за нею права власності на 1/6 частку квартири № 30, яка знаходиться за адресою: вул. Оборонна, будинок 18, м. Луганськ в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_2.

Позивач в судовому засіданні участі не брала та надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на їх адресу до м. Луганська, судові виклики, оскільки УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, зокрема до м. Луганська.

Суд, беручи до уваги заяву представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки судом встановлено наступні обставини.

Позивач є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9), ОСОБА_2 помер 29 червня 2010 року в м. Луганську у віці 23 років відповідно до Свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 251966 (а.с. 10).

На час смерті ОСОБА_2, був власником 1/6 квартири розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, б. 18, кв. 30, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Луганським станкостроітельним заводом 09.08.1995 року (а.с. 14). Відповідно до цивільного законодавства, що діяло на час приватизації квартири в лютому 1998 року, а саме Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про власність», позивач та її син були співвласниками вищезазначеної квартири.

Відповідно до ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме пункту 3.1 при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

У вищевказаному свідоцтві про право власності на житло вказано, що на праві приватної спільної власності квартира належить ОСОБА_1 та членам її родини ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в рівних долях, тобто по 1/6, про що також наявний запис у технічному паспорті на квартиру в житловому будинку (а.с. 16-17).

Відповідно до договору дарування частки квартири від 13 серпня 2002 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подарували позивачу 1/3 частку квартири (а.с. 15).

Згідно до звіту про оцінку майна від 26.08.2016 року оціночна вартість 3-кімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, б. 18, кв. 30 становить 379200,00 грн. без ПДВ (а.с. 22-58).

У звязку зі смертю сина ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до Четвертої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого сина, де 02 грудня 2010 року було заведено спадкову справу, але свідоцтво про право на спадщину у вигляді частки квартири нею не отримане.

На звернення позивача, Головним територільним управліням юстиції у Луганській області повідомлено про те, що Четверта луганська державна нотаріальна контора була переміщена до м. Сєвєродонецьк, архів та незакінчені спадкові справи нікуди не передавались (а.с. 18-19).

Інші спадкоємці окрім позивача за законом та за заповітом відсутні. Її чоловік ОСОБА_8 та син ОСОБА_4 відмовились від своєї долі у спадковому майні (а.с. 65), а тому відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вони вважаються таким, що не прийняли спадщину.

Зі змісту ст. 1261 ЦК України вбачається, що позивач - мати померлого ОСОБА_2, є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою, але реалізувати право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від неї причин. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем права власності на спадкове майно за законом.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/6 частку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, який помер 29 червня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Попова