Справа № 489/3268/16-ц
Номер провадження 2/489/1931/16
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі-відповідач), третя особа - Миколаївське міське управління юстиції Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та ОСОБА_2 є власниками будинку за адресою: вул. Затишна, 2 в м. Миколаєві. Земельна ділянка, на якій розташований будинок зареєстрована за ОСОБА_4, який помер у травні 1996 року. Позивач вказує, що спадкоємцем ОСОБА_4 є відповідач.

Просив суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на земельну ділянку 814 кв. м. за адресою: вул. Затишна, 2 у м. Миколаєві.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява, якою він визнав позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надійшов лист про те, що третю особу ліквідовано 07.07.2016.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2009 власниками житлового будинку по вул. Затишна, 2 в м. Миколаєві є ОСОБА_2, ОСОБА_5, по 1/2 частці за кожним. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №003299 від 19.07.1995 ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 814 кв. м., яка розташована на території Миколаївської міської ради (м. Миколаїв, вул. Затишна, 2). Згідно з довідкою від 20.04.2016 №01-228д ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Затишна, 2, площею 814 кв. м.

ОСОБА_4 помер 25.05.1996 відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №260431.

Як вбачається з договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5454 від 04.09.1996 ОСОБА_6 володів будинком 2 по вул. Затишній у м. Миколаєві на підставі договору дарування від 09.10.1995 та продав його ОСОБА_7.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5455 від 05 вересня 1996 року ОСОБА_7 продала вказаний будинок МДЛГО "Миколаївліс"

На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16.12.2009 за № 2254 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 2 по вул. Затишній у м. Миколаєві відповідно до якого власниками з частками по 1/2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Згідно з договором дарування від 29.02.2012 ОСОБА_2 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 1/2 частку будинку за вказаною адресою.

Рішенням від 25.04.2016 позивачу відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: вул. Затишна, 2 в м. Миколаєві у зв'язку з тим, що її власником є ОСОБА_4.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997 і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Аналіз змісту даних норм закону дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу права на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Земельна ділянка за адресою: вул. Затишна, 2 в м. Миколаєві перебувала у приватній власності ОСОБА_4, що підтверджується державним актом, копія якого додана до матеріалів справи. В державному акті вказано, що вся земельна ділянка відводиться для обслуговування жилого будинку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності кожен по 1/2 частці житлового будинку №2 по вул. Затишна в м. Миколаєві, то до них перейшло і право власності на вказані частки земельної ділянки за вказаною адресою.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1,яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 814 кв. м. за адресою: вул. Затишна, 2 в м. Миколаєві.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 814 кв. м. за адресою: вул. Затишна, 2 в м. Миколаєві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв