Справа № 750/7130/16-ц Провадження № 22-ц/795/1685/2016 Головуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Висоцької Н.В., Губар В.С.

секретар судового засідання: Шевченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю „ФГ-ОЛІМП в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 серпня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Платинум Банк, приватного акціонерного товариства „Ренесанс Життя про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 серпня 2016 року, якою визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ „Платинум Банк, ПрАТ „Ренесанс Життя про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору; направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Незаконність судового рішення представник позивача обгрунтовує невідповідністю висновків судді суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову фактичним обставинам справи. Так, представник ОСОБА_1 посилається, що Законом України від 22.05.2015 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який діє з 1 вересня 2015 року, до статті 5 Закону України „Про судовий збір внесені зміни і така категорія як споживачі не звільнені від сплати судового збору. Однак, відповідні зміни не вносились до ч. 3 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів, якою встановлено що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. За доводами особи, що подає апеляційну скаргу, Законом України „Про судовий збір не встановлено обмеження щодо звільнення осіб від сплати судового збору на підставі інших законів, більш того, право споживачів на звільнення від сплати судового збору встановлено в Законі України „Про захист прав споживачів і таке право ніким та нічим не скасоване, а тому вказана категорія осіб має на нього право. Також представник позивача вказує, що незазначення права особи в одному законі і надання такого права іншим законом не може бути підставою для позбавлення права, виходячи з норм Конституції України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2016 року (згідно поштового конверту) ОСОБА_1 через свого представника ТОВ „ФГ-ОЛІМП в особі ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів, в якій просив визнати недійсним кредитний договір №2811/2704ЕS3М6I від 26.10.2013 року. При цьому позивач зазначав, що звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 липня 2016 року зазначену позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки шляхом подачі документа про сплату судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. або доказів про звільнення від його сплати. Постановлюючи вказану ухвалу, суддя дійшов висновку, що за змістом змін до ст.5 Закону України „Про судовий збір, які прийняті пізніше, ніж Законом України „Про захист прав споживачів, убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав, не відносяться до субєктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України „Про захист прав споживачів не можуть бути взяті до уваги. Також суддя суду першої інстанції послався на аналогічний висновок, викладений в ухвалі судді Верховного суду України від 01.03.2016 року №6-484ц16.

29 липня 2016 року (згідно поштового конверту) представник позивача звернувся до суду з заявою про виконання вимог ухвали, в якій посилався на те, що на час звернення позивача до суду діє норма ч.3 ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів, на підставі якої вказані особи звільнені від сплати судового збору.

Проте, ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 серпня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто заявнику, оскільки останній не виконав вимоги ухвали від 26 липня 2016 року про залишення позову без руху.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання позовної заяви неподаною та її повернення, апеляційний суд враховує наступне.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту позовної заяви. Зокрема, частиною 5 зазначеної статті передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про судовий збір судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Статтею 5 Закону України „Про судовий збір встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Так, відповідно до п.7 ч.1 зазначеної статті в редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

Частиною 3 статті 2 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву представником ОСОБА_1 подано до суду 22 липня 2016 року (згідно поштового конверту).

На момент подання позовної заяви стаття 5 Закону України „Про судовий збір діяла в редакції Закону України №484-VIII від 22 травня 2015 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року. Зазначеною редакцією не передбачено пільг по сплаті судового збору для споживачів.

Проте, відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах оскільки стаття 5 Закону N 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року N 226/94-ВР „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду, статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року N 1023-XII „Про захист прав споживачів.

Згідно частини 3 статті 22 Закону України „Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Таким чином, враховуючи, що стаття 5 Закону України „Про судовий збір не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а натомість Закон України „Про захист прав споживачів звільняє від сплати судового збору позивачів споживачів за позовами, що повязані з порушенням їх прав, суддя суду першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку щодо відсутності пільг у позивача ОСОБА_1 за його позовом про захист прав споживачів.

При цьому посилання судді суду першої інстанції на висновок, викладений в ухвалі судді Верховного Суду України від 01 березня 2016 року №6-484ц16, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки відповідно до статті 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права має враховуватися судами загальної юрисдикції лише у випадку, якщо він викладений у постанові Верховного Суду України.

В звязку з викладеним, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 303, 307, 311 ч.1 п.4, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю „ФГ-ОЛІМП в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 серпня 2016 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: