РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/284/16-ц
Провадження № 2/327/127/2016
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18.10.2016 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) без номеру від 10 лютого 2016 року в розмірі 26293 грн. 90 коп., де заборгованість за кредитом 16750 грн. 76 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1593 грн. 24 коп., заборгованість за пенею та комісією 2680 грн. 12 коп., а також штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 5269 грн. 78 коп.. Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (п.п.3,5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, згідно із розясненнями, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у рішенні щодо грошових зобовязань має бути висновок суду про розмір грошових сум та детальний порядок його обчислення за кожною з вимог (стягнення процентів, пені тощо).

Умовами Генеральної угоди передбачено обовязок відповідача повернути кредит, сплатити відсотки і комісію за користування кредитом, за наявності для того підстав сплатити пеню, штраф. Всупереч викладеному, позивачем взагалі не додано розрахунок суми заборгованості за відповідними підставами.

Позивачем заявлена вимога про стягнення загальної суми заборгованості в певній сумі за Генеральною угодою станом на 04 вересня 2016 року, тобто здійснено реструктуризацію заборгованості двома кредитними договорами одночасно, а саме, за кредитним договором від 28 жовтня 2008 року та від 15 лютого 2012 року.

Проте, до доданих до позовної заяви документів долучено заяву позичальника ОСОБА_1 про видачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку лише від 28 жовтня 2008 року, кредитний договір чи заяву позичальника від 15 лютого 2012 року до позову не додано.

При цьому, заочним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року вже було задоволено позовні вимоги за кредитним договором від 28 жовтня 2008 року, тобто з тих самих підстав та щодо того ж предмету спору, що і в вищевказаній позовній заяві, а саме, станом на 30 листопада 2015 року на загальну суму 13768 грн. 19 коп.

Зазначене свідчить про те, що заявлені банком вимоги є неконкретними. До того ж, вказана обставина створюватиме для суду ускладнення під час перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором.

У звязку з викладеним, суд звертає увагу позивача на те, що проведення такого розрахунку є обовязком саме позивача, а не суду, оскільки він повинен довести ті обставини, на які він посилається у позові.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про заборгованості (конкретизувати вимоги); зазначити докази, що підтверджують ці обставини, зокрема, надати окремі розрахунки заборгованості за відповідними підставами (за кредитом, за відсотками, за комісіями, з пені тощо); за необхідності уточнити позовні вимоги та визначитись із сумою заборгованості відповідача з посиланням на відповідні підстави для її стягнення.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ