Справа № 209/3832/15-ц
Провадження № 2/209/119/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати від відповідача ОСОБА_2 на його користь належний йому на праві приватної власності автомобіль «Opel Combo», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником автомобіля «Opel Combo», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1. З кінця 2013 року він обслуговував свій автомобіль на станціях технічного обслуговування, які належать відповідачу та знаходяться у м. Дніпродзержинську по вул. Республіканській та на І-му мікрорайонні лівого берега. В листопаді 2014 року він звернувся до відповідача за технічною допомогою з приводу ремонту вказаного автомобіля і відповідач прийняв його на ремонт. Після повернення автомобіля з ремонту в січні 2015 року несправність, для усунення якої він звертався до відповідача, не зникла, і тому він повторно звернувся до відповідача в березні 2015 року. Відповідач знову прийняв його автомобіль на ремонт, і без узгодження з ним, позивачем, вартості та об'єму робіт, здійснив, з його слів, необхідний ремонт, і пред'явив йому для оплати рахунок на 12962 грн., який він оплачувати відмовився, оскільки між ними не були погодженні всі суттєві умови договору з приводу надання послуг по ремонту автомобіля. В зв'язку з тим, що він відмовився оплачувати безпідставно виставлений рахунок за ремонті роботи, відповідач не повернув йому автомобіль і безпідставно утримує його в себе в приміщення СТО, яке знаходиться на І-му мікрорайоні лівого берега м. Дніпродзержинська (біля сільського ринку). З приводу безпідставно утримання відповідачем належного йому, позивачу, автомобіля, він звернувся до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська, і за результатами розгляду заяви та зібраних матеріалів, його було повідомлено про те, що виниклий між ним та відповідачем спір належить до цивільно-правових відносин і повинний розглядатися в порядку цивільного судочинства. Вважає, що дії відповідача є неправомірним, і він повинний повернути йому автомобіль. Також вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, оскільки він морально страждав від того, що не може користуватися автомобілем, який потрібний для ведення підприємницької діяльності, яка є єдиним джерелом його доходів. Він був вимушений звертатися до сторонніх людей за допомогою, що викликало психологічний дискомфорт. А тому відповідач повинний сплатити на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримував, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити. Також пояснив суду, що наприкінці 2014 року він передав відповідачу автомобіль «Opel Combo», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, для виконання ремонту, щоб поміняти свічки накалювання, оскільки в двигун не надходило паливо. А також він попросив відповідача перевірити трубопровід з баку до двигуна. Автомобіль залишив на СТО, що належить відповідачу, яке знаходиться в центрі міста Дніпродзержинська. Приблизно через місяць, в грудні 2014 року або в січні 2015 року, ОСОБА_2 повернув йому автомобіль, який знаходився на СТО на лівому березі м. Дніпродзержинська. Він, позивач, нічого не платив відповідачу, оскільки автомобіль не був відремонтований. В лютому 2015 року він знову звернувся до відповідача з приводу ремонту цього ж автомобіля і залишив транспортний засіб на СТО, яка знаходиться на лівому березі м. Дніпродзержинська. Вони домовилися, що відповідач встановить причину несправності автомобіля, а також відремонтує пошкоджений стартер автомобіля. ОСОБА_2 повинен був оцінити ремонтні роботи та повідомити його, позивача, про вартість ремонтних робіт. Попередню оплату відповідач не вимагав. В березні 2015 року через правобережну СТО йому передали роздруківку виконаних ремонтних робіт та їх вартість. Він був здивований та шокований вартістю робіт, які він не замовляв, оскільки згідно роздруківки він повинен був сплатити відповідачу близько 13000 грн. Він не був згодний з тим, що потрібно було знімати і розбирати двигун для того, щоб з'ясувати скільки буде коштувати його ремонт і про це вини не домовлялися з відповідачем, Він не замовляв ремонт форсунок і паливного насоса автомобіля, що нібито було виконано відповідачем. Його автомобіль був у робочому стані, досить старий і йому не потрібно було виконувати такі дорогі ремонтні роботи. Тому він не бажає оплачувати ці роботи, а також оплачувати комплектуючі деталі, що понадобилися при зборці (без ніякого ремонту) двигуна (різні прокладки), які начебто використав відповідач. Він взагалі не впевнений, що відповідачем розбирався двигун автомобіля та у інших спеціалістів ремонтуваласі паливна апаратура. Про виконання цих робіт вони з відповідачем не долмовлялися. До цього випадку, він приблизно протягом року ремонтував у відповідача автомобілі Опель та Хюндай. Зараз він користується автомобілем Хюндай. Він був згодний на ремонт стартеру, заміну свічок і розібрання паливного баку і згоден оплатити ці роботи. Він не оплатив відповідачу ремонтні роботи, на які він був згоден. Він не заперечує оплатити вартість вказаних ним ремонтних робіт, але відповідач вимагає від нього сплати всієї суми ремонту і не повертає автомобіль. Відповідач спочатку повинний був погодити з ним вартість діагностики і ремонту автомобіля, а потім проводити ці роботи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні та надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням проти позову, де зазначив, що він є фізичною особою - підприємцем по ремонту з технічного обслуговування автомобілів. В листопаді 2013 року він познайомився з позивачем ОСОБА_1, коли останній звернувся до нього з приводу ремонту належного йому автомобіля «Опель Комбо». Протягом приблизно 1,5 - 2 років він, відповідач, виконував технічне обслуговування та ремонт вказаного транспортного засобу, а також належного позивачу автомобіля «Хюндай Гетц». Всі роботи виконувалися за домовленістю в усній формі, без укладення договорів в письмовій формі. Наприкінці осені 2014 року ОСОБА_1 звернувся до нього з приводу поганого запуску двигуна автомобіля «Опель Комбо» вранці, незвичного шуму роботи двигуна в перші хвилини після запуску, нестабільного холостого ходу та самовільної зупинки двигуна під час роботи. Він, відповідач, пояснив ОСОБА_1, які несправності можуть бути причиною такої роботи двигуна: несправність паливної системи; несправність циліндропоршневої групи. Позивач дав згоду на виявлення та усунення можливих проблем і залишив автомобіль для їх виявлення та усунення. При прийнятті автомобілю на ремонт позивач був попереджений про те, що ремонт паливного насосу та форсунок буде проводитися в спеціалізованій майстерні, а діагностику двигуна він, відповідач, буде виконувати самостійною. На що позивач дав згоду. Паливний насос та форсунки були зняті та відвезені до м. Дніпропетровська в спеціалізовану майстерню, де був виконаний ремонт паливного насосу та форсунок, за що він, відповідач, сплатив свої власні кошти в сумі 4500,00 грн. Після заміру компресії ОСОБА_1 попросив вияснити причину її низького показника. Позивач був попереджений про те, що для виконання цих робіт потрібно повністю розібрати двигун, на що позивач дав свою згоду. Він, відповідач, демонтував двигун, розібрав його та провів необхідні заміри деталей, і в результаті діагностики було встановлено, що двигун має критичний знос та потребує капітального ремонту. Все це було пояснено позивачу і вказана грошова сума, що необхідна для ремонту двигуна. ОСОБА_1 пояснив, що в нього немає таких грошей і попросив зібрати двигун, як є. Він, відповідач, зібрав двигун, змінивши при цьому деталі, які вийшли з ладу або потребували заміни. Усі деталі були куплені ним, відповідачем, за власні кошти. Коли автомобіль був зібраний, він вручив позивачу акт виконаних робіт, і ОСОБА_1 забрав автомобіль, домовившись про оплату виконаної роботи частинами і попросив надати йому номер його картки у «ПриватБанку» для погашення боргу за ремонт автомобіля. З того моменту ОСОБА_1 жодного разу не перевів гроші для оплати виконаної роботи з ремонту автомобіля «Опель Комбо». У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з проблемою неправильної роботи двигуна, посилаючись на наявність проблем у паливопроводі. Він, відповідач, провів діагностику автомобіля, і виявилося, що з паливопроводом все гаразд, але вартість діагностики становить 560 грн. В лютому позивач звернувся з проханням відремонтувати його автомобіль «Хюндай Гетц». Ремонт було проведено і ОСОБА_1 його оплатив. Забирати автомобіль «Хюндай Гетц» позивач приїхав на своєму автомобіль «Опель Комбо» і залишив його для ремонту стартера. При цьому він, відповідач, повідомив позивача, що поверне йому автомобіль «Опель Комбо» з ремонту тільки після повної оплати виконаної роботи. В квітні 2015 року він, відповідач, був викликаний до дільничного Дніпровського РВ, який повідомив його, що ОСОБА_1 подав заяву про утримання його автомобіля. Отримання послуг позивачем підтверджується актами виконаних робіт № 24 від 04 листопада 2014 року на загальну суму 11625,00 грн.; № 4 від 29 січня 2015 року на загальну суму 560,00 грн.; № 12 від 01 березня 2015 року на загальну суму 850,00 грн. По зазначеним актами позивач грошові кошти йому не сплатив. Оскільки позивачем не було сплачені грошові кошти по договору побутового підряду у розмірі 13035,00 грн., він, відповідач, був вимушений притримати у себе спірний автомобіль до оплати позивачем вартості ремонтних робіт. Також відповідач пояснив, що зазвичай договори з приватними клієнтами укладаються ним в усній формі. Він пояснює клієнтам, який об'єм робіт буде виконаний і яка вартість ремонту. Запчастини він придбає за власні кошти, а оплата за виконані роботи проводиться клієнтами після проведення ремонту. Позивачу він називав вартість ремонту в розмірі 22000 грн., письмовий договір з ним не укладався. Він не віддає автомобіль позивачу, бо він не розрахувався за виконаний ремонт автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням відповідача проти позову. Також пояснив, що між сторонами фактично був укладений публічний договір про побутовий підряд. В зв'язку з тим, що позивач не оплатив відповідачу вартість ремонту автомобіля, ОСОБА_2 притримав автомобіль ОСОБА_1

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Opel Combo», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, займається підприємницькою діяльністю у сфері технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (а.с. 42), витягом з реєстру платників єдиного податку (а.с. 44).

В березні 2015 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_4 для виконання ремонтних робіт автомобіля «Opel Combo», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Відповідач прийняв автомобіль ддя його діагностики та ремонту, не обумовивши з позивачем об'єм і вартість робіт та не улавши будь якого письмового договору.

Через певний час відповідач передав позивачу акти виконаних робіт з зазначенням вартості робіт і потребував від позивача сплатити вказану суму.

В зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем не були обумовлені об'єм та вартість ремонтних робіт автомобіля, і позивач ОСОБА_1 не давав згоду на виконання роботи, які вказані в атах наданих відповідачем, він відмовився оплатити їх вартість. У свою чергу ОСОБА_2 відмовився повернути позивачу його автомобіль до повної оплати вартості всіх ремонтних робіт зазначених в актах, що підтвердив відповідач при судовому розгляді справи.

Як вказував відповідач в судовому засіданні, він зняв та розібрав двигун автомобіля позивача з метою встановлення причин відсутності компресії, а потім за вказівкою позивача знову зібрав його і втановив на місце, використавши при цьому нові прокладки.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною третьої цієї статті передбачено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір украється шліхом пропозиції однієї із сторін укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно частин першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 ст. 843 ЦК України).

Частиною першою статті 844 ЦК України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту затвердження його замовником.

Частиною першою статті 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

У письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦПК України; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує двадцять і більше розмірів неподаткового мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦПК України (п.п.2, 3 ч.1 ст. 208 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та те, що між сторонами не був укладений у письмовій формі договір підряду на виконання робіт, який є не публічним договором, суд вважає, що між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, в належній формі не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, не було визначено об'єм роботи та її ціна, порядок розрахунку за договором, обов'язок позивача сплатити ціну роботи в розмірі, визначеному відповідачем, та не була визначена відповідальність сторін за порушення умов договору.

При вирішенні справи суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що факт укладення між ним та позивачем договору підряду на виконання ремонтних робіт автомобіля з дотриманням всіх його істотних умов, підтверджується актами виконаних робіт № 24 від 04 листопада 2014 року, № 4 від 29 січня 2015 року, № 12 від 01 березня 2015 року, оскільки ці акти не підписані позивачем, як замовником робіт. Як стверджував позивач, він взагалі не замовляв всіх робіт, що зазначені в актах, у тому числі робіт по ремонту паливного насосу, форсунок та розібрання двигуна.

Інших доказів, у тому числі складеного відповідачем та підтвердженого позивачем кошторису, на підтвердження обумовленого сторонами переліку ремонтних робіт, ціни роботи, способів її визначення, відповідачем суду не надано.

Перелік виконаних відповідачем робіт по ремонту належного позивачу автомобіля не був предметом спору у цій цивільній справі, а тому судом не оцінювалися докази на підтвердження фактично виконаних робіт по ремонту автомобіля та їх дійсної вартості. Якщо у відповідача є якісь матеріальні вимоги до позивача, він має право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Оскільки він не визнаний кредитором, який правомірно володіє належним позивачу автомобілем, а позивач не визнаний боржником, який не виконав взяті на себе зобов'язання, ОСОБА_5 не має право притримувати у себе вказаний автомобіль «Опель Комбо».

Суд вважає, що дії відповідача, який утримує у себе належний ОСОБА_1 автомобіль до повної оплати позивачем вартості всіх вказаних ним ремонтних робіт, є протиправними та такими, що порушують права позивача, як власника транспортного засобу. І

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, позивач, як власник автомобіля, має право витребувати своє майно від відповідача, як від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконного утримання відповідачем автомобіля, суд вважає, що в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити, так як позивачем не обґрунтовано та не доведено його моральні та фізичні страждання, інші негативні явища через протиправні дії відповідача, які призвели до втрат немайнового характеру.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 280,44 грн. судового збору, при тому, що судовий збір підлягав сплаті в розмірі 243,60 грн. за вимогами немайнового характеру та в розмірі 243,60 грн. за вимогами про стягнення моральної шкоди..

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 36,84 грн. сплаченого судового збору, а також на користь держави - 206,76 грн. недоплаченого судового збору у справі.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 158, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Витребувати від ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, належний йому на праві власності автомобіль «Оpel Combo», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 36,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 206,76 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після його проголошення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя: Г.А. Байбара