Справа №612/417/16-ц
2/612/242/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Мороза О.І., за участю секретаря Коняєвої Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку, третя особа: Близнюківська селищна рада Харківській області, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття із реєстраційного обліку, посилаючись на наступне.
На підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМА№197277 Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області вона є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В цьому домоволодінні вона проживає та зареєстрована.
Разом з нею в цьому домоволодінні зареєстрований і її племінник ОСОБА_2 , який в травні 2008 року звернувся до неї з проханням його зареєструвати у своєму домоволодінні, пояснивши, що його батьки продали своє домоволодіння, а нового на даний час не придбали, а йому потрібно терміново зареєструватися для того щоб стати на облік до військомату. Після вирішення цього питання він обіцяв знятися з реєстрації.
Вона зареєструвала його в своєму домоволодінні в травні 2008 року. Після цього до теперішнього часу ОСОБА_2 жодного разу до неї не приїжджав, та не проживав в її домоволодінні жодного дня, але все ще зареєстрований.
До відповідача з проханням, щоб він добровільно знявся з реєстрації з вищевказаного домоволодіння вона не зверталася, оскільки їй невідоме місце його проживання.
Зі слів родичів, ОСОБА_2 , орієнтовно в кінці 2008 року виїхав на постійне місце мешкання до Росії і після цього в Україну не повертався, фактичне місце його проживання їм невідомо.
З травня 2008 року вони не спілкувалися.
Вона є людиною похилого віку, інвалідом 2 групи, має скрутне матеріальне становище. Для того щоб їй отримати субсидію та сплатити комунальні послуги кожного разу доводиться брати довідки, щоб підтвердити, що вона проживає одна, а ОСОБА_2 не проживає в вищевказаному домоволодінні більше 7 років.
Просить суд позов задовольнити.
Сторони та третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не з`явилися.
Позивач надала до суду телефонограму, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує.
Третя особа надала письмову заяву в якій просить справу розглянути без участі їх представника(а.с.43)
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач про проведення судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, згідно інформації Відділу АДП ГУ ДМС України в Харківській області про його зареєстроване місце проживання (а.с.24).
Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач викликався в суд через оголошення у газеті Слобідський Край №118 від 01.10.2016. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає судову повістку відповідачу врученою належним чином, а його неявку в судове засідання такою, що не має поважних причин.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить фотокопія її паспорту(а.с.5-6).
Як вбачається з медичної довідки до акту МСЕК серії 10ААБ №174478 ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи(а.с.8).
Відповідно до фотокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.12.2008 державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_1 отримала спадкове майно, яке складається з житлового будинку та надвірних будівель, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15), тобто вона є власником цього домоволодіння.
Як вбачається із довідки виконавчого комітету Близнюківської селищної ради №1069 від 23.03.2016, ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї - племінник ОСОБА_2 .
Із фотокопії домової книги також вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у вищевказаному домоволодінні(а.с.9).
Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов від 15.05.2014, 24.09.2015, 19.03.2016, 12.04.2016, 10.05.2016 комісією у складі депутата Близнюківської селищної ради Лукінова Є.А. та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обстежено умови життя ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , за даною адресою не проживає і ніколи не проживав, так як поїхав в Росію на заробітки і проживає там (а.с.10-14).
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки ОСОБА_1 є власником зазначеного вище майна, вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном в тому числі і у спосіб нею обраний.
Відповідно до 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.
Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:
1) позбавлення права власності на житлове приміщення;
2) позбавлення права користування житловим приміщенням;
3) визнання особи безвісно відсутньою;
4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із вимог які зазначені вище.
Позивачем як раз і пред`явлена вимога про позбавлення відповідача права користування належним їй на праві власності житловим приміщенням.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов`язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).
Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку можливе у разі вирішення у встановленому законом порядку, з дотриманням положень ст. 11 ЦПК України, питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав і є належним способом захисту.
Розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, та покладення зобов`язання провести зняття реєстрації особи із зазначеної адреси, позов в частині вимог про зняття з реєстрації не може бути задоволеним оскільки вимоги про покладення зобов`язання провести зняття з реєстрації є передчасними, так як відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені нею і належним чином підтверджені витрати по сплаті судового збору, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 319,321,391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Близнюківським РВ УМВС України в Харківській області на користь держави, ідентифікаційний номер невідомий, витрати по сплаті судового збору сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 коп.
В іншому у задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення і залишення її без задоволення, рішення може бути оскаржене ним в вищезазначеному порядку при цьому строк на апеляційне скарження рішення починається з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.І. Мороз

19 жовтня 2016 року