Провадження №22-ц/784/775/16
Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя доповідач апеляційного суду Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Локтіонової О.В.

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_3

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області

від 01 лютого 2016 року

за позовом

публічного акціонерного товариства УкрСиббанк

(далі ОСОБА_6 або ПАТ «Укрсиббанк»)

до

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про тлумачення умов кредитного договору та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк» про припинення поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 березня 2015 року ОСОБА_6 предявив до суду позов про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовував наступним.

03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», перейменованим у ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 40 350 доларів США строком до 02 березня 2029 року зі сплатою 11,90% річних. Ануїтетний платіж становив 440 доларів США.

Того ж дня, між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки №184730, за яким вона зобовязалася перед ПАТ «УкрСиббанк» солідарно із ОСОБА_4 відповідати за невиконання ним умов вищезазначеного кредитного договору.

Позичальник своїх зобовязань щодо погашення кредиту не виконував, внаслідок чого станом на 25 лютого 2015 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту та процентів за його користування в сумі 38 719 доларів США 53 центи, що еквівалентно 1 095 422 грн.66 коп. та пені в сумі 8 481 грн. 41 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 предявила до Банку зустрічний позов, який в подальшому уточнювала.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_5 зазначала, що ОСОБА_4 не виконує зобовязання за кредитним договором з грудня 2013 року. Із письмовою вимогою до нього ОСОБА_6 звернувся 08 січня 2014 року, зазначивши у ній новий строк виконання основного зобовязання. Із позовом до неї ОСОБА_6 звернувся у березні 2015 року, тобто за межами шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_5 просила припинити поруку.

ОСОБА_4 також предявив зустрічний позов про тлумачення умов договору, в якому вказував на те, що Банком невірно застосовуються положення кредитного договору щодо визначення гривневого еквіваленту до валюти кредиту (долару США).

Відповідач вказував, що положення договору не містять визначення, за яким валютним курсом розраховується еквівалент за офіційним валютним курсом Національного банку України або за обмінним валютним курсом Національного банку України.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4 просив розтлумачити зміст вищезазначеного кредитного договору, визначивши, що у період з 28 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року під час розрахунків за кредитом повинен застосовуватись офіційний валютний курс НБУ в сумі 5 грн.25 коп. за 1 долар США у 2008 році та 5 грн.09 коп. за 1 долар США у 2009 році.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24 березня 2016 року, позов Банку задоволено. З відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 25 лютого 2015 року в сумі 38719 доларів США 53 центи, що еквівалентно 1 095 422 грн.66 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 36 235 доларів США 41 цент та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2484 доларів США 12 центів, а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 8481 грн.41 коп. З відповідачів на користь Банку стягнуто також судовий збір в сумі 1 827 грн. з кожного.

В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідачі через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог Банку відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачі не погодилися з сумою стягнення за первісним позовом, оскільки вважають, що у період з 03 березня 2008 року по 05 травня 2010 року ОСОБА_6 здійснював погашення заборгованості у порушення домовленості сторін. У звязку з цим ОСОБА_6 безпідставно отримав проценти у значно більшому розмірі ніж це передбачено умовами кредитного договору. Зазначене порушення умов договору призвело до виникнення заборгованості та впливає на правильність визначення її розміру. Крім того, відповідачі вважали, що наявні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими наявними у справі доказами. В свою чергу, відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що вони не підтверджені належними доказами, а крім того, позовні вимоги ОСОБА_4 направлені на зміну умов договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для задоволення позову Банку про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором у зазначеній ним сумі. Однак, вважає, що висновок суду щодо наявності підстав для задоволення позову Банку відносно ОСОБА_5 та відсутності підстав для задоволення її зустрічного позову не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (ч.4 ст.559 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 40 350 доларів США з оплатою 11,90 % річних строком до 02 березня 2029 року. Ануїтетний платіж був визначений у сумі 440 доларів США.

У п.12.1 договору сторони визначили, що у випадку порушення позичальником умов договору щодо своєчасної сплати щомісячного платежу та направлення Банком на його адресу повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку (а.с.6-23).

03 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №184730, відповідно до умов якого остання зобовязалася відповідати перед Банком солідарно із ОСОБА_4 за невиконання ним умов вищезазначеного кредитного договору. У п.3.1 договору передбачено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань за кредитним договором (а.с.24-25).

ОСОБА_6 ОСОБА_4 належним чином умов кредитного договору не виконував, ОСОБА_6 08 січня та 06 серпня 2014 року направляв йому вимоги про усунення порушень договору, у яких зазначав, що у випадку невиконання зазначеного, вимагає дострокового повернення коштів (а.с.57-60,63-65, 163).

Тобто, Банк скористався своїм правом на зміну строку виконання основного зобовязання, який виходячи з умов договору настав 18 лютого 2014 року (на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту).

ОСОБА_5 зазначена вимога направлялася 06 серпня 2014 року, а позов був предявлений 03 березня 2015 року (а.с.61-65).

Згідно з розрахунком Банку та випискою про рух коштів станом на 25 лютого 2015 року заборгованість ОСОБА_4 складає за кредитом 36 235 доларів США 41 цент, що еквівалентно 1 025 143 грн.88 коп., за відсотками 2 484 долари США 12 центів, що еквівалентно 70 278 грн. 78 коп., за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 3 359 грн.30 коп., за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом 5 122 грн.11 коп. (а.с.26-39, 218-230).

ОСОБА_4 зазначеного розрахунку не спростував.

Його заперечення щодо неправильності здійснення Банком перерахування його коштів на погашення заборгованості у період з 03 березня 2008 року по 05 травня 2010 року, що вплинуло на суму заборгованості, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Їх необґрунтованість підтверджена рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року.

Встановивши наявність вказаної заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності її стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Зазначений висновок відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду відносно вирішення позовних вимог Банку щодо ОСОБА_4

Однак, на думку колегії суддів наявні підстави для його скасування, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, в частині вирішення позовних вимог Банку щодо ОСОБА_5 та зустрічного позову останньої.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-170цс13 вимога до поручителя полягає в реальному виконанні зобовязання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобовязань та настання строку виконання основного зобовязання. Такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки предявлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобовязання. Отже, не предявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення поруки, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобовязанням.

ОСОБА_6 скористався своїм правом на зміну строку виконання кредитного договору, який настав 18 лютого 2014 року, то свої вимоги до поручителя у вигляді позову повинен був заявити до 18 серпня 2014 року.

Він їх заявив лише 03 березня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Таким чином, виходячи з положень ч.4 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_5, яка виникла внаслідок укладання з ПАТ «УкрСиббанк» договору поруки №184730 від 03 березня 2008 року, є припиненою.

А отже, ОСОБА_6 позбавлений права вимагати від неї обовязку солідарно з ОСОБА_4 відшкодувати борг за кредитним договором.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити, а її зустрічний позов до Банку про припинення поруки задовольнити.

ОСОБА_6 рішення суду частково скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України в частині розподілу судових витрат воно підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь Банку за розгляд справи в суді першої інстанції судового збору у сумі 3654 грн.

Враховуючи, що у суді апеляційної інстанції апеляційна скарга задоволена в частині вимог ОСОБА_5, то ОСОБА_6 повинен відшкодувати їй судовий збір у сумі 535 грн.92 коп.

В іншій частині рішення суду не є предметом апеляційного розгляду, оскільки сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк» про припинення поруки та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» у задоволенні його позову до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Припинити поруку ОСОБА_5, яка виникла у неї внаслідок укладання з публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» договору поруки №184730 від 03 березня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 3654 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 535 грн.92 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: