Справа № 629/1037/16-ц
Номер провадження 2-о/629/38/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Соколенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вони є власниками 2/3 частин квартири, розташованої за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 2, б. 12, кв. 11. Співвласником даної квартири є заінтересована особа. Вказана квартира належить сторонам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом Харківської області 06 вересня 1993 року, зареєстрованого в Лозівському БТІ 27 жовтня 1993 року, за номером 7101, в книзі 46. На даний час заявники звернулися до нотаріальної контори з наміром розпорядитися належним їм майном, а саме провести відчуження належної їм частки квартири, але при збиранні документів було встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло від 06.09.1993 року їх прізвище написано на українській мові «Мясушкіна» та «Мясушкін», замість правильного прізвища «Мясушкіна» та «Мясушкін». З цього приводу сторони зверталися до ТОВ «ЛКМЗ» з заявою про внесення виправлень до свідоцтва, але їм в цьому було відмовлено, оскільки ТОВ «ЛКМЗ» не є правонаступником юридичної особи ВАТ «ЛКМЗ», тому заявники зверталися з даним питанням до Лозівської міської ради, але і там отримали відмову, оскільки ні Лозівська міська рада, а ні виконавчий комітет не оформлювали та не видавали вищевказане свідоцтво, а тому не мають законний підстав для внесення відповідних змін. В звязку з чим просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на житло, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом 06 вересня 1993 року, яке підтверджує їх право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 2, б. 12, кв. 11.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, але надали суду заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягають в повному обсязі та просили винести рішення на підставі наданих письмових доказів.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву відносно заявлених вимог, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та членам її родини, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 2АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Лозівським ковальсько-механічним заводом 06 вересня 1993 року та зареєстрованим 27 жовтня 1993 в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області в реєстровій книзі № 46, під реєстровим № 7101.

На даний час заявники вирішили продати свої частини спірної квартири, але в результаті збору документів було виявлено, що в свідоцтві про право власності на житло, яке було видано Лозівським ковальсько-механічним заводом 06 вересня 1993 року їх прізвища вказані на українській мові «Мясушкіна» та «Мясушкін», замість правильного прізвища «Мясушкіна» та «Мясушкін», як вони значиться відповідно до паспортів.

В звязку з вказаною опискою в свідоцтві про право власності на житло заявники не мають можливості в теперішній час користуватися та розпоряджатися спірними частками майна.

Заявники з цього приводу зверталися до ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» з заявою про внесення відповідних змін до свідоцтва про право власності на житло стосовно їх прізвищ, але їм в цьому було відмовлено та розяснено, що ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод», як новоутворений субєкт підприємницької діяльності, не є правонаступником ліквідованого державного підприємства ЛКМЗ, а тому не має повноважень у питаннях приватизації нерухомості в тому числі жилої, ведення відповідної документації та внесення будь-яких змін до правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності на житло тих чи інших осіб, що підтверджується листом № 42/657 від 29.02.2016 року.

Також заявниками подавалася заява про внесення відповідних змін до свідоцтва про право власності на житло стосовно їх прізвищ до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, але їм також було відмовлено у вирішенні даного питання, оскільки свідоцтво про право власності на житло ані Лозівська міська рада, ні її виконавчий комітет не оформлював та не видавав, а тому вони не мають законних підстав для внесення змін до свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, що підтверджується листом № М-335р від 15.07.2015 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме продажу частки квартири.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 256, 257, 258 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом 06 вересня 1993 року та зареєстрованого 27 жовтня 1993 року в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області в реєстровій книзі № 47, під реєстровим № 7101, виданого на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Смірнова