Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня

2014 року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 pоку помер його батько ОСОБА_6 після смерті якого була відкрита спадщина та заведена спадкова справа. Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори подала відповідач. ОСОБА_7, яка є рідною сестрою позивача, відмовилася від своєї частки на користь відповідача, тобто позивач та відповідач є єдиними спадкоємцями першої черги за законом. 21 грудня

2006 pоку відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в

м. Києві. Зазначав, що заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не подавав, оскільки, йому не було відомо, що померлому належала Ѕ частини зазначеної квартири, а інші спадкоємці йому про це не повідомили.

Ураховуючи наведене, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою київською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 від 21 грудня 2006 pоку, визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 квартири в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, визнати за ОСОБА_5 право власності на 2/6 частин вказаної квартири в порядку спадкування за законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з Ѕ частини квартири № 16, що знаходиться по

АДРЕСА_1, загальною площею 58,20 кв. м, у тому числі житловою площею 30,90 кв. м, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, яке видане 21 грудня 2006 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, право власності на 1/6 частину та за квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,20 кв. м, у тому числі житловою площею 30,90 кв. м.

Визнано за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, право власності на 2/6 частин вказаної квартири, в тому числі житловою площею 30,90 кв. м.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що позивач ОСОБА_4 в установленому законом порядку не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 З відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач ОСОБА_5 - мати позивача і дружина спадкодавця, та 21 грудня 2006 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. У подальшому 26 вересня 2008 року відповідач відчужила спірну квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Наведені позивачем підстави не є такими для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та відсутні правові підстави для визнання права на спадщину за законом у судовому порядку.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська