Справа № 204/4845/16-ц
Провадження № 2/204/1979/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він - ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5, який помер 14 вересня 2012 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30 вересня 2004 року за № 5-4778, ОСОБА_5 належала 1/6 частка в праві власності на квартиру № 5, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Театральна, будинок 5А. Згідно зі звітом про оцінку 1/6 частини двокімнатної квартири № 5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Театральна, буд. 5А загальна площа однієї шостої частини двокімнатної квартири № 5 загальною площею 54,8 м2, яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А-2 становить 50 736,83 грн. 02 лютого 2013 року позивачем приватному нотаріусу ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 подано заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його батька -ОСОБА_6, в якій позивач просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві власності на квартиру № 5, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Театральна, буд. 5а. Разом із заявою позивачем нотаріусу надано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30 вересня 2004 року за № 5-4778 ОСОБА_6 Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 05 квітня 2013 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві власності на квартиру 5, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Театральна, буд. 5а після померлого 14 вересня 2012 року батька позивача ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що вчинення нотаріальної дії неможливе через неподання спадкоємцем належним чином оформлених документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно. Документи, які б підтверджували реєстрацію за померлим ОСОБА_6 права власності на 1/6 частку зазначеної квартири не були надані позивачем нотаріусу з тієї причини, що ОСОБА_6 за життя не зареєстрував за собою в установленому законом порядку право власності на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене, просив суд визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку в праві власності на квартиру № 5, яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А-2 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Театральна, буд. 5А.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ОСОБА_4.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 404133, яке видано Красногвардійським р/б ЗАГС м. Дніпропетровська 06 вересня 1960 року, позивач ОСОБА_1 народився 31 березня 1959 року, актовий запис №758, батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 5).

Батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5, за життя, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 30 вересня 2004 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі за № 5-4778 (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 146/2002 року, ОСОБА_8 померла 20 вересня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №404012 від 25 вересня 2001 року, актовий запис № 7293 (а.с.95).

Після смерті ОСОБА_8, 27 лютого 2002 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся її чоловік - ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується заявою № 207 від 27.02.2002 року, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи № 146/2002 (зворотній бік а.с.94).

Крім того, після смерті ОСОБА_8 30.09.2004 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернувся син померлої ОСОБА_4, що підтверджується заявою № 1122 від 30.09.2004 року (зворотній бік а.с.95).

Згідно заповіту від 01 грудня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за №2-3819, ОСОБА_8, на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, в тому числі належну їй частину квартири АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_4 (а.с.96).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 березня 1994 року Виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» на підставі розпорядження №2843 від 04 березня 1994 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_8 і ОСОБА_4 (а.с.98).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» № 4198584 від 20.07.2004 року встановлено, що ОСОБА_8 є власником ? частки, ОСОБА_4 є власником ? частки квартири АДРЕСА_3 (зворотній бік а.с.97).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 вересня 2004 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого у реєстрі за № 5-4779, спадкоємцем зазначеної в заповіті спадщини ОСОБА_8, померлої 20 вересня 2001 року, є на 2/6 частини квартири АДРЕСА_4, ОСОБА_4. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: ? частини квартири АДРЕСА_5, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» м. Дніпропетровська 04.03.1994 року, розпорядження № 2843, зареєстрованого в ОСОБА_2 інвентар бюро за № 88п-10, реєстраційний номер 6687816. Також, у вказаному свідоцтві зазначено, що на 1/6 частину квартири 30.09.2004 року за реєстром №5-4778 видане свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано у реєстрі за № 5-4778) на імя ОСОБА_5 (а.с.99).

Як вбачається з вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 вересня 2004 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого у реєстрі за № 5-4778, спадкоємцем ОСОБА_8, померлої 20 вересня 2001 року, на 1/6 частину квартири АДРЕСА_6 є чоловік ОСОБА_5, що мешкає в АДРЕСА_7, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з ? частини квартири №5, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Театральна, буд.5а, що належала померлій ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» м. Дніпропетровська від 04.03.1994 року, розпорядження №2843, зареєстрованого в ОСОБА_2 інвентар бюро за №88п-10, реєстраційний номер 6687816. Також, у даному свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що на 2/6 частини даної квартири 30.09.2004 року за реєстром № 5-4779 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_4 (а.с.7).

Таким чином суд вважає встановленим той факт, що батько позивача ОСОБА_5 успадкував після смерті своєї дружину 1/6 частку квартири № 5, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Театральна, буд. 5а.

14 вересня 2012 року батько позивача, ОСОБА_5, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 468022, яке видано 17 вересня 2012 року відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 6291 (а.с 6).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з 1/6 частини квартири АДРЕСА_8.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

З матеріалів спадкової справи № 4/2013 встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини № 4 від 02 лютого 2013 року звернувся ОСОБА_1, в якій зазначив, що 14 вересня 2012 року помер його батько ОСОБА_5, який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на день його смерті залишилося спадкове майно, яке він приймає (а.с.67).

Враховуючи наведені обставини судом встановлено, що єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, померлого 14 вересня 2012 року, який прийняв спадщину є позивач по справі, ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимог Закону, 05 квітня 2013 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на 1/6 частини квартири АДРЕСА_8, що підтверджується заявою № 18 від 05 квітня 2013 року, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи № 4/2013 (а.с.84).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 квітня 2013 року, виданої приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 14 вересня 2012 року, оскільки спадкоємцем не надані документи, які б підтверджували реєстрацію за померлим ОСОБА_5 права власності на 1/6 частину спадкового мамйна (а.с.8, 88).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом, від спадщини не відмовилася, прийняв її в установленому законом порядку у встановлений законом строк, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5

Враховуючи що право власності на спадкове майно було набуто у період дії цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень визначається як - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на нерухоме майно, яке виникло до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Враховуючи ті обставини, що позивач успадкував за законом право на нерухоме майно, у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_9, право на яку мав спадкодавець, та в установленому порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, через те, що останній за життя не отримав правовстановлюючий документ та не здійснив державної реєстрації своїх прав на нього, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином суд, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши матеріал справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому за позивачем слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири № 5, яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А-2 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Театральна, буд. 5А, що залишилася після смерті його батька ОСОБА_5

На підставі ст.ст. 328, 373, 374, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296, 1297 цивільного кодексу України, ст. 67 Законом України «Про нотаріат», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 80, 88, 197, 212-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири № 5, яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку літ. А-2 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Театральна, буд. 5-А.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можу

Суддя Д.Л. Черкез