Ухвала
19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Дем`яносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2015 року близько 16 год. 40 хв. було вбито її чоловіка ОСОБА_2 . Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2015 року винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 414 ч. 2 КК України було визнано солдата ОСОБА_3 та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Зазначеним вироком суду вона була визнана потерпілою.
Виходячи із характеру вчиненого злочину, глибини фізичних і душевних страждань, яких зазнала вона, як дружина, та їхні неповнолітні діти, внаслідок смерті батька, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України на її користь 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 100 000 грн на відшкодування моральноїшкоди.

У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 10 квітня 2015 року близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території блокпосту 3 36 сектору «С», розташованому в населеному пункті Врубівка Попаснянського району Луганської області, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам ст. ст.11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, грубо порушуючи правила поводження зі зброєю та вищевказані норми діючого законодавства України, почав демонструвати товаришам по службі заміну магазинів до автомату. При цьому не переконавшись, що зброя знаходиться на запобіжнику, він здійснив дотик до спускового гачка, внаслідок чого пролунало два постріли в сторону солдата ОСОБА_2 , від яких останній помер на місці події.
Вищезазначені обставини встановлено вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2015 року, яким ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки за вчинення злочину, передбаченого ст. 414 КК ч. 2 України. Цим же вироком суду дружину загиблого ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із наявності підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168, ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка.
Однак такий висновок судів є передчасним.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не визначився з складом осіб, які повинні брати участь у справі, зокрема, встановивши, що шкода була завдана винними діями ОСОБА_3 , суд не вирішив питання про залучення останнього до участі у справі у якості відповідача (співвідповідача).

У той же час апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, не мав процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені судом першої інстанції.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота зясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Дем`яносов А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак Головуючий Судді: