Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/6264/15 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.Ю.
Провадження № 22-ц/778/2001/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізького колективного будівельного управління «Машбуд», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Знамянський меблевий комбінат», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Багіра», Комунальне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання договору дійсним,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Знамянський меблевий комбінат» до ОСОБА_3, Запорізького колективного будівельного управління «Машбуд» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2004 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Запорізького колективного будівельного управління Машбуд про визнання договорів дійсними.

В позові зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2003 року. №20-НФ відповідач передав, а позивач прийняв у власність адміністративну будівлю А-3, що стоїть окремо, і замощення 1, розташовані за адресою:69001, м. Запоріжжя, вул.Перемоги, 2, розташовану на земельній ділянці, загальна площа якої згідно державного акту на право постійного користування землею від 06.07.2000 року складає 0,2412га. На підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2003 року. №21-НФ відповідач передав, а позивач прийняв у власність цілісний майновий комплекс незавершеного будівництва виробничої бази, розташованого за адресою:69095, м. Запоріжжя, Крива Бухта, розташованого на земельній ділянці, загальна площа якої згідно з договором оренди земельної ділянки від 11.09.2002 року. №1726, укладеного між виконавчим комітетом Запорізької міської Ради і продавцем складає 0,6683 га. За договором №20 НФ і за договором № 21-НФ він частково виконав угоду, і прийняв у власність обидва обєкти нерухомого майна, яке відчужено на його користь відповідачем за договорами, а відповідач ухиляється від нотаріального оформлення угоди, незважаючи на те, що нотаріальна форма договорів була прямо передбачена пунктом 1.4 договору №20-НФ і пунктом 1.3 договору №21-НФ. За твердженням позивача, сторони домовились про всі істотні умови зазначених угод, договори частково виконані шляхом передачі відповідачем позивачу у власність за актами передачі-прийому від 19.02.2003 року. нерухомого майна, яке є предметом купівлі-продажу за договорами. Зважаючи на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договорів № 20-НФ и №21-НФ від 17.02.2003 року, позивач просив у судовому порядку визнати вказані договори дійсними.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року позов ОСОБА_3 було задоволено.

Визнано договір купівлі - продажу нерухомого майна від 17.02.2003 року №20-НФ адміністративної будівлі А-3, що стоїть окремо, і замощення 1, розташовані за адресою:69001, м. Запоріжжя, вул.Перемоги, 2, розташовану на земельній ділянці, загальна площа 0,2412га, укладений між ЗКБУ Машбуд і ОСОБА_3 дійсним і таким, що підлягає виконанню, з наступною реєстрацією в орендному підприємстві Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації.

Визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.2003 року № 21-НФ цілісного майнового комплексу незавершеного будівництва виробничої бази, розташованої за адресою: 69035, м.Запоріжжя, Крива Бухта, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,6683га, укладений між ЗКБУ Машбуд і ОСОБА_3 дійсним і таким, що підлягає виконанню, з наступною реєстрацією в орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації.

Стягнуто з ЗКБУ «Машбуд» на користь ОСОБА_3 суму державного мита 8 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Багіра» звернулося з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2013 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року у цій справі залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2013 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2013 року у цій справі залишено без змін.

У жовтні 2014 року, ТОВ «Знамянський меблевий комбінат», яке не брало участі у розгляді справи, звернулося з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2013 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2013 року у цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході нового розгляду справи, до участі у справі було залучено ТОВ «Багіра» та ТОВ «Знам'янський меблевий комбінат».

У липні 2015 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ТОВ «Знамянський меблевий комбінат» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 до Запорізького колективного будівельного управління «Машбуд» про визнання договору недійсним.

В позові зазначало, що на момент підписання договору ЗКБУ «Машбуд» не було власником нерухомого майна, а відповідно не мало права на його відчуження. Просило суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №20-НФ від 17.02.2003 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року обєднано позовні заяви в одне провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ТОВ «Знамянський меблевий комбінат» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Багіра» надано заперечення на апеляційну скаргу. ТОВ просить про відхилення апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Знамянський меблевий комбінат» надало заперечення на спростування апеляційної скарги.

В частині відмови у задоволення позовних вимог ТОВ «Знамянський меблевий комбінат» рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Запорізького колективного будівельного управління «Машбуд» ОСОБА_5, який визнав апеляційну скаргу, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Знамянський меблевий комбінат» ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Предметом первісних позовних вимог є визнання дійсним та таким що підлягає виконанню із подальшою реєстрацією в ОП «ЗМБТІ» договору купівлі-продажу окремо розташованої адміністративної будівлі літ. А-3 та замощення 1, розташованих за адресом: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 2, №20-НФ від 17.02.2003 року.

Предметом вимог за позовом ТОВ «Багіра» є визнання недійсним зазначеного договору.

Відповідно до пункту 1,4 договору купівлі-продажу №20-НФ від 17.02.2003 року договір підлягає нотаріальному посвідченню протягом одного місяця з дня його укладення.

На підтвердження часткового виконання договору, ОСОБА_3 надано акт прийому-передачі від 19.02.2003 року, за змістом якого ЗКБУ «Машбуд» передало, а ОСОБА_3 прийняв окремо розташовану адміністративну будівлю літ. А-3 та замощення 1, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 2.

ОСОБА_3 надав суду письмові звернення від 27.08.2003, 15.12.2003, 05.05.2004 років до ЗКБУ «Машбуд» із вимогою про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу №20-НФ від 17.02.2003 року, які за твердженням ОСОБА_3, з яким погоджується ЗКБУ «Машбуд», були проігноровані останнім.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2003 року було заборонено вчинення будь-яких дій з відчуженя у будь-який спосіб майна ЗКБУ «Машбуд», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2.

На час звернення ОСОБА_3 до ЗКБУ «Машбуд» із вимогами про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу №20-НФ від 17.02.2003 року діяли вищевказані заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню у будь-який спосіб нерухомого майна, що є об'єктом цього договору. Вчинення дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна є діями спрямованими на відчуження цього майна.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року у справі №0870/11559/ 12 встановлено, що право власності ЗКБУ «Машбуд» на нежитлову будівлю літ. А-3, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2 припинилося 29.08.2002 року, у зв'язку із відчуженням цього нерухомого майна ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс» за договором купівлі-продажу №9.

15.01.2003 року ТОВ «Нестор-М» за договором купівлі-продажу №4 придбало у ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс» будівлю літ. А-3, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.05.2004 року у справі №17/385д було відмовлено у задоволенні позову ЗКБУ «Машбуд» м. Запоріжжя про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 15.01.2003 року, укладеного між ТОВ «ЗапоріжАгроПромСервіс» та ТОВ «Нестор-М».

07.02.2003 року ТОВ «Багіра» за договором купівлі-продажу №07.02/1 придбало у ТОВ Нестор-М» будівлю літ. А-3, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2010 року по справі №15/400д-10/68/07-10/232/10 відмовлено в задоволені позову ЗКБУ «Машбуд» м. Запоріжжя про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.02.2003 року, укладеного між ТОВ «Нестор-М» і ТОВ «Багіра».

Право власності на будівлю літ. А-3, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.2 в реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване з 12.05.2004 року та по теперішній час за ТОВ «Багіра».

Право власності чи користування земельною ділянкою не переоформлене, оскільки, як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 16.02.2016 року земельна ділянка за адресою: м. Запоріжжя, пул. Перемоги, 2 використовується на підставі Державного акту (серія ІІ-ЗП №000621). В матеріалах справи міститься копія зазначеного акту, який посвідчує право постійного користування земельною ділянкою за Запорізьким колективним будівельним управлінням «Машбуд».

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.12.2012 року у справі №5/186-07 затверджено мирову угоду, за змістом якої право власності на будівлю літ. А-3, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2 перейшло до ТОВ «Знам'янський меблевий комбінат».

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Суд першої інстанції діяв у відповідності до ст. 338 ЦПК України, за якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Суд першої інстанції належним чином взяв до уваги такі мотиви ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлені в ухвалі від 27.05.2015р. А саме, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив з факту правомірності правочину від 29.08.2002 року, на підставі якого припинилося право власності ЗКБУ "Машбуд" на будівлю літ.А-3, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2, та з того, що власником цієї будівлі є ТОВ "Знамянський меблевий комбінат".

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ЗКБУ "Машбуд" не був власником будівлі літ.А-3, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 2, на момент підписання із позивачем договору купівлі-продажу №20-НФ від 17.02.2003 року та акту прийому-передачі вказаної будівлі від 19.02.2003 року.

До правовідносин, які склалися до 01 січня 2004р. суд першої інстанції правомірно застосував ст.225 ЦК України 1963 року, де вказано, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Оскільки на підставі належних доказів та вище перелічених судових рішень, які суд першої інстанції взяв до уваги у відповідності до ст. 61 ЦПК України, як обставини, що звільненні від доказування, встановлено, що ЗКБУ "Машбуд" не було власником будівлі літ.А-3, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 2, а тому і не мало права на продаж цього майна позивачу за договором купівлі-продажу №20-НФ від 17.02.2003 року.

Відповідно до ст.153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.224 ЦК України 1963 року).

Нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу ч.1 ст.47 ЦК України 1963 року.

Згідно з ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Є правильним висновок оскаржуваного рішення, що договір від 17.02.2003 року №20-НФ, що має просту письмову форму, підлягав і нотаріальному посвідченню і реєстрації (істотні умови необхідні для дійсності правочину), а тому цей договір не може бути визнаний дійсним з підстав, передбачених ані ч.2 ст.47 ЦК України 1963р., ані ст.220 ЦК України і не створює прав та обов'язків для сторін.

Відповідно, суд дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги, що заборона на відчуження спірного майна, накладена ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2003р. діяла до 18.04.2003р., а тому для укладання оспореного договору від 17.02.2003р. не було перешкод, не можуть спростувати висновки рішення, оскільки з цих доводів вбачається, що договір датований періодом часу дії заборони відчуження.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно послався на ст.338 ЦПК України не беруться до уваги, оскільки суд першої інстанції за законом несе обовязок брати до уваги ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою попередні судові рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності права позивача на визнання оспореного договору дійсним співпадають з позовною заявою, вимоги якої та їх підстави були розглянуті під час провадження справи судом першої інстанції та дістали належної правової оцінки, з якою погоджується колегія суддів, що відображено у цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги, що за ОСОБА_3 рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.02.2014р. (справа №335/8680/13-ц) визнано право власності на вказану спірну будівлю, не можуть спростувати висновки рішення суду у цій справі, оскільки підставою для ухвалення наведеного апелянтом рішення послугувало рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 липня 2004 року саме в цій справі, яка наразі розглядається апеляційним судом. Вказане рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 липня 2004р. скасоване і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2016р. відмовлено. Таким чином, посилання на ст.61 ЦПК України в апеляційній скарзі є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються правовідносин ТОВ "Знамянський меблевий комбінат", ТОВ «Багіра» не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки виходять за межі позовних вимог в цій справі, що заборонено ст.ст. 11, 303 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ "Знамянський меблевий комбінат" не має права вимоги визнання вказаного договору недійсним не впливають на апеляційний перегляд справи, оскільки позовні вимоги вказаного ТОВ оспорюваним рішенням залишені без задоволення.

Є правильним висновок рішення суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 17.02.2003 року №20-НФ. Доводи апеляційної скарги, які перевірені під час апеляційного розгляду справи та наведені у цій ухвалі не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення .

Головуючий:

Судді: