Справа № 739/1631/16-ц
Провадження № 2-о/739/53/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

представника заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання з її матірю ОСОБА_4, яка померла 23 березня 2006 року.

Свою заяву мотивує тим, що вона постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю матірю ОСОБА_4, за якою доглядала, на день її смерті. При цьому була зареєстрована за іншою адресою в м. Шостка Сумської області. Встановлення вказаного факту, який вона не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне їй для оформлення спадщини своєї матері.

У судову засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_3 до суду не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі в якій вказала, що проти задоволення заяви не заперечує.

Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 23 березня 2006 року в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 (а.с. 7).

Заявниця є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці та свідоцтвом про укладення нею 17 серпня 1974 року шлюбу з ОСОБА_5 після чого заявниця взяла прізвище чоловіка «Попелов» (а.с. 8,9).

Згідно паспорта заявниці остання з 14 березня 1989 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5). При цьому з довідки виконавчого комітету Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 вересня 2016 року та акту, складеного представника вказаної ради 30 вересня 2016 року, вбачається, що заявниця з 2004 року проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3 та доглядала за своєю матірю ОСОБА_4 у звязку з хворобою останньої до 23 березня 2006 року, тобто до дня смерті матері (а.с. 10,11).

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця фактично постійно проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області на день її смерті. Той факт, що місце проживання заявниці було зареєстроване за іншою адресою жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки заявниця є донькою померлої ОСОБА_4, то встановлення факту її постійного проживання з матірю на день смерті останньої має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття заявницею спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідного майнового права.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживала зі своєю матірю ОСОБА_4, яка померла 23 березня 2006 року, на день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко