У Х В А Л А

10 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Головне управління юстиції у Київській області, про продовження строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

Києво-Святошинський районний суд Київської області рішенням від 5 квітня 2016 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5

Апеляційний суд Київської області рішенням від 6 червня 2016 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 квітня 2016 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив, визначив ОСОБА_5 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 червня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У вересні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 6 червня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини третьої статті 1272 ЦК України.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 надав рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2011 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2011 року, 4 липня 2012 року, 3 липня 2013 року, 2 липня 2014 року та 30 липня 2014 року, а також постанову Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції зазначив про те, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені позивачем в обґрунтування позову обставини пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього й перешкоджали йому своєчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Ухвалюючи 23 листопада 2011 року рішення про відмову в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів про наявність причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

В ухвалах від 19 жовтня 2011 року, 4 липня 2012 року, 3 липня 2013 року, 2 липня 2014 року та 30 липня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивачами не доведено наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» не є постановою Верховного Суду України прийнятою в порядку перегляду судових рішень, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, тому на неї не може здійснюватись посилання як на підтвердження підстави для перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Головне управління юстиції у Київській області, про продовження строку для прийняття спадщини за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко