УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Кузнецова Д. В при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі в залі суду клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом повернення дитини матері для спільного проживання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області перебуває вказана цивільна справа.

До початку розгляду справи по суті через канцелярію суду було подано клопотання від представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобовязання позивача ОСОБА_2 повернути малолітню дочку ОСОБА_4 матері ОСОБА_3 для спільного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до остаточного розгляду справи по суті. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З моменту народження по 15 вересня 2016 року дочка постійно проживала із матірю. 15 вересня 2016 року позивач взяв дитину на прогулянку та не повернув до сьогоднішнього часу, не відповідає на телефонні дзвінки, ховає дитину, уникає зустрічей із відповідачем, перешкоджає спілкуванню дитини із матірю. Дитина протягом останніх пяти років постійно проживала із матірю, яка належним чином займалася її вихованням та доглядом. Дочка більше привязана до матері та болячи переживає розлучення із дитиною. З 15 вересня 2016 року дитина не відвідує дитячий садок, вихованням та доглядом дитини займаються невідомі особи. У звязку із чим вважає, що до закінчення розгляду справи по суті та винесення рішення судом дитина має проживати із матірю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 подане клопотання підтримали.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти клопотання, вказували про необхідність залишення дитини із батьком до вирішення спору судом по суті.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається матеріалів справи предметом позову є визначення місця проживання дитини.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За наведених положень ЦПК України обовязковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести у подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Натомість заявником клопотання не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3. ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зміст позовних вимог полягає у визначені місця проживання дитини, а тому захід забезпечення позову шляхом зобовязання відповідача повернути дитину матері для спільного проживання виходить за межі позовних вимог ОСОБА_2

Крім того в порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" за № 9 від 22 грудня 2006 року, суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд, забезпечуючи позов, не може своєю ухвалою фактично наперед вирішувати спір. Забезпечення позову спрямоване виключно для вжиття заходів з метою забезпечення реального виконання рішення суду.

Так представник відповідача в заяві про забезпечення позову просить зобовязати передати дитину матері, відповідачу у справі, для спільного проживання за її місцем, тобто фактично просить наперед визначити результати розгляду справи по суті позову, що є неприпустимим та може свідчити про упередженість суду до сторін спору.

З огляду на вказані положення закону та обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом зобовязання позивача повернути малолітню дочку матері для спільного проживання.

Водночас суд розяснює заявнику, що відповідно до положень статті 162 Сімейного кодексу України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Тобто за наведених в статті 162 СК України умов ОСОБА_3 має право звернутися із окремим позовом про негайне відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути надана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_6