Провадження № 2/742/1304/16
Єдиний унікальний № 742/2996/16-ц
18 жовтня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Циганка М.О.,
при секретарі Чміль С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 квітня 2016 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3000 грн. Факт одержання грошей підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 23 квітня 2016 року. За умовами договору позичальник зобовязувався повернути позикодавцеві позику готівкою до 08 травня 2016 року. Проте, у встановлений термін відповідач не виконав умови договору позики та не повернув кошти в повному обсязі, тому позивач і просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики в розмірі 3000 грн., а також 551 грн. 20 коп. судових витрат.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання.
У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
При цьому, відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, виходячи з приписів наведених правових норм, та положень ст.ст.202,207 ЦК України, представлена суду письмова розписка є підтвердженням укладення договору позики в письмовій формі, який внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
23 квітня 2016 року між сторонами був укладений Договір позики грошей, згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3000 грн. За умовами договору позичальник зобовязувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 08 травня 2016 року (а.с.13).
У відповідності до ч.1 ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач умов договору не виконав, кошти в установлений строк до 08 травня 2016 року ОСОБА_1 не повернув, не оспорив у встановленому законом порядку договір позики та не звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 3000 грн. підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та є законними і обґрунтованими.
Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 551 грн. 20 коп.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215, 225-226, 228, 294 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 23 квітня 2016 року в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О. Циганко