Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження №2/711/2199/16
Справа № 711/7382/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Придніпровський районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

При секретарі Євтушенко М.В., Остапець А.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» про визнання протиправними, скасування наказів про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу ,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» про визнання протиправними, скасування наказів про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.06.2010 року він був прийнятий на посаду заступника директора з питань капітального будівництва дочірної компанії «Укртрансгаз» управління магістральних газопроводів «Черкситрансгаз», яка згодом була реорганізована шляхом перетворення у публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз». Згодом, наказом №87-к від 28.03.2013 року був переведений на посаду заступника директора з капітального будівництва і матеріально-технічного забезпечення філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз». За час перебування в трудових відносинах, позивач не мав жодної догани чи іншого стягнення.

11 травня 2016 року позивачу було вручено попередження про звільнення на виконання наказу відповідача від 19 вересня 2013 року за №337 «Про формування штатних розписів та внесення змін до них», наказу від 29 квітня 2016 року за №247 «Про затвердження штатних розписів» про зміну до штатного розпису та виведення з 01 травня 2016 року посади заступника директора з капітального будівництва і матеріально- технічного постачання філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» і запропоновано перелік вакантних посад станом на 10 травня 2016 року. Позивача попереджено, що у випадку відмови від вакантних посад, які будуть запропоновані, його попереджено про звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з 11 липня 2016 року.

Посади, які було мені запропоновано не були рівнозначні його посаді, кваліфікації та досвіду, тому позивач відмовився від переведення на них, так як аналогічної, або нижчої за рангом посади не було запропоновано. 17 травня 2016 року позивачу було знову запропоновано перелік посад, які виникли по ПАТ «Укртрансгаз» за період двомісячного строку, серед яких була зазначена посада директора філії «Агрогаз», з якою позивач погодився. Але в запропонованій посаді позивачу було відмовлено по причині, як вказано в супровідному листі філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» від 17.05.2016 року за №4219/14. її невідповідності вимогам його професії.

Позивач вважає, що неможливість його переведення на іншу роботу виникло з вини самого роботодавця, відповідно звільнення з підстав зазначених у пунктах 1. 2 і 6 статті 40 КЗпП не розповсюджується на даний випадок, так як позивач надав згоду на переведення на іншу посаду.

Зазначені вище події викликали серйозне загострення мого здоров'я, і як наслідок, з 07 липня 2016 року по 15 липня 2016 року та по 29 липня 2016 року безперервно позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

01 серпня 2016 року, коли отримав змогу відвідати поштове відділення позивач отримав належну мені кореспонденцію, серед якої був наказ відповідача-1 за №275-к від 15.07.2016 року про звільнення та анатогічний продубльований наказ відповідача-2 від 15.07.2016 року за №122-к також про звільнення з 15 липня 2016 року. З даними наказами позивач ознайомлений не був.

Позивач вважає, що відповідачі провели його звільнення під час лікування, а тому прийняті в порушення вимог чинного законодавства та порушили права позивача встановлені матеріальним правом України, безпосередньо приписами КЗпП України виходячи із наступного. Підставою звільнення позивача із займаної посади стало виведення із штатного розпису з 01 травня 2016 року займаної ним посади, і як наслідок те, що позивач підлягав скороченню, про що його було повідомлено. Але позивач вважає. Що відповідачі мали запропонувати позивачу аналогічну посаду відповідно до тієї, яку позивач займав. Ті посади, які йому пропонувалися не відповідали посаді, яка була зайнята позивачем. Єдина аналогічна посада, що була запропонована позивачу і на яку він погодився вже була не вакантна, так як всупереч зазначеному вище супровідному листу відповідача-2 на дану посаду вже було прийнято іншу особу, незважаючи на те, що вона була в переліку посад, які пропонуватися.

Позивач повідомляє, що 28.04.2016 року була введена посада заступника директора Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» з організації виробництва, яка за функціональними вимогами є аналогічною до займаної посади позивачем, відповідно до посадових інструкцій. Дана посада не була запропонована першочергово позивачу, незважаючи на те, що він мав право на її обіймання. Незважаючи на це в інших філіях ПАТ «Уктрансгаз», а саме: Львівтрансгаз, Прикарпаттрансгаз, Київтрансгаз та Харківтрансгаз осіб, які займали посаду відповідача було переведено на вищезазначену посаду.

Також, оспорюваними наказами відповідачів позивача було звільнено з посади 15.07.2016 року під час перебування останнього на лікарняному в період з 15.07,2016 року по 29.07.2016 року (листок непрацездатності АГЦ №032173), що є недопустимим.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (в редакції Пленуму ВСУ №15 від 25.05.1998 року) правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. З ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку

В день звільнення позивач перебував на лікарняному, що підтверджується вказаним вище листком непрацездатності. Відповідач-2 був належно повідомлений про дану обставину. Таким чином, звільнення позивача було проведено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - у період перебування позивача на лікарняному, тобто з порушенням вимог ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до приписів ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 ст.40 КЗпП), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. В даному випадку мова про повну ліквідацію відповідачів не йде.

Відповідно до ст. 235 КЗпП поновленню на роботі піддягає працівник, який був звільнений без законної підстави або незаконно переведений на іншу роботу .

Незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство. Навіть у випадку скорочення чисельності або штату працівників, при реорганізації підприємства незаконно звільнений працівник підлягає поновленню на попередній роботі. Поновлення на роботі полягає в тому, шо працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на робот і орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше, як за один рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», зі змінами, порядок визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу регулюється вказаною постановою. При цьому, при розрахунку слід урахувати Постанову Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували настанню певної події.

Позивач був звільнений вищевказаними наказами 15.07.2016 року. Середній розмір щомісячної заробітної плати позивача складає 24 450 гривень ( станом на 01.05.2016 року). Середньоденний заробіток позивача складає: 24 450 розділити на 30 днів = 815. 00 гривень. Кількість днів вимушеного прогулу складає з 15.07.2016 року по 23 08.2016 року -38 днів.

Відповідно, позивач вважає, що має право на стягнення із відповідача заробіток за час вимушеного прогулу на час подання позовної заяви в нижченаведеному розмірі.Розрахунок:38 (днів вимушеного прогулу) х 815.00 гривень (середньоденний заробіток) - 30970 гривень.

Дана сума буде збільшена позивачем відповідно до часу, який буде зайнятий розглядом справи про поновлення позивача на роботі.

Позивач вважає, що накази відповідачів є протиправними та прийнятими з грубим порушенням норм діючого законодавства, що потягло за собою незаконне звільнення позивача з займаної посади .

В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення , яким визнати протиправними та скасувати накази публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» за №275-к від 15.07.2016 року та наказ філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» від 15.07.2016 року за №122-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з капітального будівництва і матеріально- технічного постачання. Поновити ОСОБА_1 на вищевказаній посаді, стягнути із філії .«Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 30 970 грн. Судові ви трати покласти на відповідачів по справі.

Позивач ОСОБА_1, його представник по довіреності ОСОБА_2 в судовому засіданні збільшили позовні вимоги та просили постановити рішення, яким визнати незаконними та скасувати накази публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» за №275-к від 15.07.2016 року та наказ філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» від 15.07.2016 року за №122-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з капітального будівництва і матеріально- технічного постачання; накази публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» за №349-к від 13.09.2016 року та наказ філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» №162-к від 13.09.2016 року, з підстав, вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» по довіреності ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, підтримала заперечення на позов та просила в позові відмовити.

Представник відповідача філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін , їх представників , дослідивши письмові матеріали справи, в результаті всебічного , повного та обєктивного їх дослідження, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач 08.06.2010 року він був прийнятий на посаду заступника директора з питань капітального будівництва дочірної компанії «Укртрансгаз» управління магістральних газопроводів «Черкситрансгаз», яка згодом була реорганізована шляхом перетворення у публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз». Згодом, наказом №87-к від 28.03.2013 року був переведений на посаду заступника директора з капітального будівництва і матеріально-технічного забезпечення філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз».

11 травня 2016 року позивачу було вручено попередження про звільнення на виконання наказу відповідача від 19 вересня 2013 року за №337 «Про формування штатних розписів та внесення змін до них», наказу від 29 квітня 2016 року за №247 «Про затвердження штатних розписів» про зміну до штатного розпису та виведення з 01 травня 2016 року посади заступника директора з капітального будівництва і матеріально- технічного постачання філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» і запропоновано перелік вакантних посад станом на 10 травня 2016 року. Позивача попереджено, що у випадку відмови від вакантних посад, які будуть запропоновані, його попереджено про звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з 11 липня 2016 року.

Згідно з ст. 60 цього Кодексу, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача про те, що за період роботи він не мав жодного стягнення , повністю спростовуються наказами ПАТ «Укртрансгаз» № 180-к від 21.04.2015 року № 507-к від 21.10.2015 року про оголошення доган. Також за період 2015 року наказами ПАТ «Ууртрансгаз» № 72 від 25.02.2015 р, 119 від 25.03.2015р, 161 від 24.04.2015 р, 204 від 25.05.2015р, 523 від 25.11.21015р позивачу зменшено на 100% преміювання за невиконання основних техніко-економічних показників виробничо-господарської діяльності у січні, лютому, березні, квітні, жовтні 2015 року та наказами № 240 від 27.04.2016р. та 446 від 27.7.2016 р. - за І та II квартали 2016 року , що є свідченням про наявність недоліків у роботі позивача та численних зауважень до нього з боку роботодавця.

Згідно ст. 64 Господарського кодексу України, підприємству надано право самостійно визначати свою організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.ч. 1 та 3 статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

29.04.16 року з метою підвищення ефективності управління, раціонального використання трудових ресурсів, оптимізації організаційної структури ПАТ «Укртрансгаз» видано наказ № 247 «Про затвердження штатних розписів». Вказаним наказом затверджено зміни до штатних розписів працівників філії УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз». Зокрема, зі змісту вказаного вище наказу, вбачається, що з 1.05.2016р. виведено з штатного розпису посаду заступника директора з капітального будівництва і матеріально-технічного постачання.

При внесенні зазначених змін у штатний розпис ПАТ «Укртрансгаз» в порядку ст. 64 ГК України застосовано право на визначення штату і чисельності працівників, яке належить лише власнику чи уповноваженому ним органу.

На виконання вимог встановлених ст.49 КЗпП України філією УМГ «Черкаситрансгаз» Позивача 11 травня 2016 року попереджено про наступне вивільнення 11 липня 2016 року та доведено до його відома про всю наявну на підприємстві роботу (копії попередження та переліки наявної роботи ).

17.05.2016 р. позивач був повідомлений про вакантну посаду директора філії «Агрогаз». Однак, дану посаду позивачу запропоновано не було з підстав відсутності відповідної кваліфікації, освіти, досвіду роботи.

Відповідно до кваліфікаційних вимог на посаду директора філії «АГРОГАЗ» призначається особа, яка має вищу освіту відповідного напряму підготовки, стаж роботи на посадах керівників нижчого рівня відповідного професійного спрямування не менше п'яти років.

Судом встановлено, що діяльність філії «Агрогаз» спрямована на вирощування, переробку та реалізацію продукції сільського господарства для забезпечення закладів громадського харчування. Предметом діяльності філії є діяльність у галузі рослинництва та тваринництва (вирощування зернових та технічних культур, овочівництво; декоративне садівництво та вирощування продукції розсадників, розведення великої рогатої худоби, розведення свиней, виробництво м'яса та м'ясних продуктів, розведення овець, кіз, коней, птиці, інших тварин, надання послуг у рослинництві, у тваринництві, у рибальстві; організація медичного обслуговування, відпочинку та оздоровлення населення та ін.)

До особової справи ОСОБА_1 станом на 17 травня 2016 року надав відповідачу тільки копію диплома молодшого спеціаліста за спеціальністю організація і техніка протипожежного захисту за кваліфікацією технік протипожежного захисту (довідка відділу кадрів та копія диплому).

Як вбачається зі змісту ст. 492 КЗпП України у першу чергу пропонується робота за відповідною професією (спеціальністю), а якщо такої роботи немає, - інша робота. При цьому, згідно р. 1 Класифікатору професій ДК 003:2010, Професія - здатність виконувати подібні роботи, які вимагають від особи певної кваліфікації. Кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов'язки відповідної роботи. Кваліфікація визначається рівнем освіти та спеціалізацією.

Однією з істотних ознак високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень ст.42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при проведенні звільнень згідно п.1 ст.40 КЗпП України рівність продуктивності праці має визначатися з урахуванням наявності у працівника дисциплінарних стягнень.

Згідно Правових позицій, висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році та наведених у листі від 01.12.1997, що ж стосується вимог працівника про надання йому наявної роботи вищого рівня, ніж він виконував, то це питання має вирішуватися роботодавцем відповідно до загальних положень про комплектування кадрів і просування по службі.

Враховуючи кваліфікацію позивача, а також наявність порушень трудової дисципліни з його боку за час перебування на посаді заступника директора з капітального будівництва і матеріально-технічного забезпечення філії УМГ «Черкаситрансгаз», вимоги позивача, що ґрунтуються на зайнятті вищої посади директора філії «Агрогаз» є безпідставними.

Згідно Правових позицій Верховного Суду України наведеної у справі № 6-40цс15, 6- 3048цс15 власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При відсутності роботи за відповідною професією (спеціальністю) та враховуючи наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, звільнення Позивача за ч.1 ст.40 КЗпП України відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, на підставі ч.2 ст.40 КЗпП та положень ст.49 2 КЗпП України, а тому підстав для поновлення позивача на роботі немає.

Суттєве значення мають вимоги посадової інструкції до працівника, який претендує на зайняття вакантної посади, і відповідність їм особи, яку звільняють за скороченням штату. За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного суду у справі № 6-40цс15 філія УМГ «Черкаситрансгаз» належним чином виконана обов'язок щодо працевлаштування Позивача. При цьому, за приписами абз.2 ч.1 ст. 3607 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд вважає, що філією УМГ «Черкаситрансгаз» при проведенні звільнення позивача належним чином було дотримано порядок вивільнення працівника, ознайомлено зі всіма наявними вакантними посадами та вчинено всі можливі та допустимі заходи щодо його працевлаштування.

Після відкриття провадження у справі № 711/7382/16-ц, позивачем 8 вересня 2016 року надано до Філії УМГ «Черкаситрансгаз» листок непрацездатності АГЦ № 032173, який згідно протоколу комісії № 25 від 15.9.16 р. оплачено 15 вересня 2016 року за рахунок відповідача в сумі 2486,67 грн. та 23 вересня 2016 року за рахунок фонду соціального страхування в сумі 5371,31 грн.

Крім цього після отримання відповідачем листка непрацездатності АГЦ № 032173 від позивача та на його підставі, наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 13.09.2016 р. № 349-к внесено зміни до наказу № 275-к від 15.07.2016 р. та Наказом філії УМГ «Черкаситрансгаз» № 162-к від 13.09.2016 р. внесено зміни до Наказу № 122-к від 15.07.2016 р., якими дату звільнення «15 липня 2016 р.» замінено на «01 серпня 2016 року».

Поскільки на день розгляду справи підстави про те, що позивач звільнений в період тимчасової непрацездатності та незаконного звільнення, зв»язку зі скороченням штату працівників відсутні , то позовні вимоги про поновлення на роботі до задоволення не підлягають.

Вимога про стягнення середньомісячного заробітку за вимушений прогул, ґрунтується на нормах ч. 2 ст. 235 КЗпП України, компенсація можлива виключно при винесенні рішення про поновлення її на роботі.

Так як відсутні підстави для поновлення на роботі, то немає підстав для вирішення питання про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Поскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від сплати судового збору, то судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 235, 236 КЗпП України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 212, 213, 215, 223, 367 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» про визнання протиправними, скасування наказів про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_4