21.10.2016 року Провадження №2/425/644/16
Справа №425/2383/16-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 112 у будинку № 25 по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне Луганської області.
Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. У судове засідання 21 жовтня 2016 року для розгляду справи по суті особи, які беруть участь у справі, не зявились. Позивач подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідачів розглянути справу у заочному порядку та ухвалити заочне рішення. При цьому зазначила, що правові наслідки проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (у тому числі особливий порядок набрання таким рішенням законної сили та порядок його оскарження) їй відомі та зрозумілі, а додаткового розяснення цих наслідків судом не потребує. Відповідачі та третя особа причини неявки у судове засідання не повідомили, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористались.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про проведення судового засідання 12 жовтня 2016 року та 21 жовтня 2016 року, та від яких заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило і причини неявки ними не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідачів, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання.
Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказувала на те, що квартира № 112 у будинку № 25, який розташований по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, придбана нею згідно договору купівлі-продажу від 16 листопада 2005 року, у ОСОБА_4. У вказаній квартирі зареєстрували своє місце проживання двоюрідна сестра чоловіка ОСОБА_2 і племінниця чоловіка - ОСОБА_3. Проте відповідачі у квартирі за місцем реєстрації жодного дня не проживали, особистих речей їх в квартирі немає. Тому позивач вважає, що відповідачі втратили надане ним право користування цим квартирою. А оскільки відповідачі самі не здійснили зняття з реєстрації у цьому будинку, це заважає позивачу повною мірою використовувати її повноваження власника на вільне використання та розпорядження будинком.
На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини:
Шістнадцятого листопада 2005 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру № 112 у будинку № 25, який розташовано по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області (а.с.5-6). І 19 грудня 2005 року, остання зареєструвала своє право приватної власності на куплений будинок (а.с.7).
У спірній квартирі зареєстрували своє місце проживання такі особи, як: ОСОБА_2 з 05 листопада 2013 року; ОСОБА_3 з 01 липня 2014 року, у зв`язку із отриманням права користування цією квартирою (а.с. 14,15).
Згідно акту обстеження жилого приміщення від 4 серпня 2016 року, складеному в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідачі у квартирі АДРЕСА_2 починаючи з вересня 2014 року не проживають та їх особистих речей в квартирі не має (а.с.4,38-40,41-42).
Пятого серпня 2016 року, ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідачів, як членів сім`ї власника, права користування будинком у звязку із відсутністю понад один рік.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) прямо встановлюють, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником.
Отже, члени сім`ї власника житлового будинку можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у будинку яким можуть користуватись члени його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідачі отримали право користування квартирою № 112 у будинком № 25 по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, саме як члени сім`ї позивача, оскільки ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою чоловіка, а ОСОБА_3 є племінницею її чоловіка (а.с.2).
Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на те, що позивачем доведена відсутність відповідачів у квартирі № 112 будинку №25, що розташований по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області, без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідачів, як членів сім`ї позивача, слід визнати такими, що втратили право користування цією квартирою.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою № 112 у будинку № 25, що розташований по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, керуючись статтями 1-11,15,57-64,159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) такими, що втратили право користування квартирою № 112 у будинку № 25 по вулиці Мєндєлєєва в місті Рубіжне Луганської області.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя - Д.С. Коваленко