ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/5452/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

представників позивача ОСОБА_1;

ОСОБА_2;

представника третьої особи Шевченко Н.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_5.) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за час перебування у ньому втратили взаєморозуміння між собою, мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, виховання дитини, розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. З ініціативи відповідача у сім'ї постійно виникають сварки, останній іноді припускався до аморальних вчинків, допускав фізичні образи, які виражалися в рукоприкладстві. Протягом усього часу сімейного проживання відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю. Відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в адресу позивача, що забере дитину до себе, а тому позивач вважає щоб суд визначив місце проживання дитини разом з матір'ю. Водночас, проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

В уточнених позовних вимогах позивач просила суд розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.06.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

У відбувшихся судових засіданнях позивач та її представники позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав, вважали їх обґрунтованими та просили задовольнити. Відповідач та його представник під час розгляду справи в частині вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнали у заявленій частині, проти визначення місця проживання дитини разом з матір'ю заперечували.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги про визначення місця проживання разом з матір'ю, надавши підготовлений Службою у справах дітей відповідний висновок.

Відповідно до стст. 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При його ухваленні суд зобов'язаний взяти до уваги всі обставини (факти), якими обґрунтовувалися як вимоги так і заперечення сторін; наявність інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представників, відповідача, його представника, представника відповідача, та представника третьої особи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 458 (а.с. 11). Від даного шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Судом встановлено, що між подружжям тривалий період часу виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки.

Відповідно до стст. 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а також відсутність заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, а відтак шлюб необхідно розірвати.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини то вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16)

Відповідач, у свою чергу, має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19), проте фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Приписами статті 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добровільності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 160 СК України, місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою сторін.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування та його письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що висновок має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України.

Згідно висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування №101-7026/03 від 02.08.2016 року визначено місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_4 (а.с. 64-65).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.07.2016 р. (а.с. 115), проведеного спеціалістами служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації за адресою проживання матері та малолітнього ОСОБА_7: АДРЕСА_1, квартира розміщена на 7-му поверсі, 18-поверхового будинку, складається з двох кімнат. Квартира з усіма комунальними зручностями, сучасний ремонт та сучасні меблі. В квартирі прибрано. Для дитини відведене спальне місце окреме, є шафа для одягу, присутні іграшки та книги при цьому враховано вік, стать і потреби дитини. Стосунки в родині доброзичливі. Для виховання та розвитку дитини створено необхідні умови.

Також згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 26.07.2016 р. (а.с. 114), проведеного спеціалістами служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації за адресою проживання батька, відповідача: АДРЕСА_3, квартира розміщена на 7-му поверсі, 7-поверхового будинку, складається з двох кімнат. В квартирі зроблений сучасний ремонт. Чисто та охайно. Наявні меблі (ліжко, шафи, диван та інше). Кухня облаштована технікою та меблевим кухонним гарнітуром. В квартирі є нова техніка (телевізор, кондиціонер та інше). Наявні всі умови для ведення домашнього господарства. Для малолітнього є окрема кімната зі спальним місцем, достатньо місця для проведення дозвілля малолітньої дитини. Фактично в квартирі проживає ОСОБА_5 Умови для проживання, розвитку, виховання малолітньої дитини створені.

У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідно до приписів статті 3 Конвенції ООН про права дитини (конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.1991 р. дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до стст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Водночас, згідно довідки Міністерства екології та природних ресурсів України № 14/41-148 від 02.09.2016 р. ОСОБА_4 працювала в Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України з 11 січня 2008 року на посаді радника Міністра охорони навколишнього природного середовища України, а з 18 листопада 2008 року по 21 червня 2010 року на посаді заступника директора Юридичного департаменту - начальника відділу нормотворчої діяльності. З 03 квітня 2015 року по 29 квітня 2016 року працювала на посаді директора Департаменту організаційної діяльності Міністерства екології та природних ресурсів України. З 01 травня 2016 року по теперішній час працює на посаді директора Департаменту управління майном та взаємодії з громадськістю міністерства екології та природних ресурсів України (а.с. 80).

Так, відповідно до характеристики з місця роботи - Міністерства екології та природних ресурсів України ОСОБА_4 з травня 2016 року працює на посаді директора Департаменту управління майном та взаємодії з громадськістю. Зарекомендувала себе як освічений фахівець та досвідчений керівник структурного підрозділу. При виконанні службових обов'язків дотримується вимог законодавства, нормативно-правових актів та відомчих документів. Вміло обґрунтовує власну позицію, може оперативно вирішувати комплексні завдання. Досконало володіє навиками комунікації, може швидко налагоджувати ділові відносини в колективі і ефективно працювати в команді, вправно організовує робочий час, попереджає і розв'язує конфлікти. У повсякденній діяльності сумлінно дотримується Правил етичної поведінки державних службовців, характеризується аналітичними здібностями, дисципліною, системністю, креативністю, само організованістю, дипломатичністю, ввічливістю, доброзичливістю. Дисциплінарних стягнень не має (а.с. 82).

Відповідно до довідки Міністерства екології та природних ресурсів України №95 від 14.09.2016 р. сума доходів ОСОБА_4 за період з березня по серпень 2016 року становить 100 692,22 грн. (а.с. 75).

З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась з січня 2016 року. Через несумісність інтересів, різні погляди на життя, між сторонами часто виникали конфлікти, сварки. Так, відповідно до витягу з кримінального провадження №0010344 29 серпня 2016 року приблизно о 13 год. 10 хв., громадянин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 наніс тілесні ушкодження своїй дружині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 94).

В матеріалах справи також наявні виписки з амбулаторної картки дитини, з яких вбачається, що на прийом до лікарів дитина з'являється у супроводі матері (а.с. 96-98). Дитина з січня 2016 року двічі перебувала на лікуванні у дитячому стаціонарі ДКЛЦ ДУС (а.с. 72).

Також судом встановлено, що відповідачу Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією визначено участь батька - ОСОБА_5, за його ж зверненням, у вихованні його дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено йому часи спілкування із дитиною за відповідним графіком, що підтверджується відповідним розпорядженням № 530 від 09.08.2016 року та вказує на те, що відповідач не заперечував проти місця проживання дитини саме з матір'ю.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та врахувавши те, що позивачем під час розгляду справи було доведено та надано належні та допустимі докази того, що дитина проживаючи з нею буде забезпечена необхідними умовами проживання та розвитку, увагою та належним рівнем виховання, формуванням його особистості, впливати на гармонійний розвиток його здібностей, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд дійшов до наступних висновків

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина і його дії не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх малолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного та керуючись Декларацією прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 3 Конвенції про захист прав дитини, стст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», стст. 7, 19, 108, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, та на підставі стст. 10, 58-60, 174, 208, 209, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04.08.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №458, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з матір'ю - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 102,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.