АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/9586/15-ц Головуючий суддя І інстанції Євтіфієв В. М.
Провадження № 22-ц/790/3317/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, повязані із застосуванням Закону України Про захист прав споживачів
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді Малінської С.М.

суддів : Швецової Л.А., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 29 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення сум за невиконання договірних зобовязань, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що в квітні 2012 року отримала кредитну картку ПАО «Комерційний Банк «Приватбанк» «Універсальна» № 045266.

24.04.2015 року позивачкою з вказаної кредитної картки було здійснено перерахування власних коштів в сумі 97 440 грн. в рахунок внесення залогу по кримінальній справі. Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року залог підлягав поверненню ОСОБА_1 Позивачка звернулася до Червонозаводського відділення державного казначейства України в м. Харкові. 06.10.2015 року на картку ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» «Універсальна» № 045266 казначейством було перераховано 97440 грн. У той же день позивачка намагалась зняти вказані кошти зі своєї картки, однак зняття коштів виявилося неможливим, у звязку із тим, що картка заблокована.

При зверненні до Харківського головного регіонального відділення ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» їй було повідомлено, що рішення стосовно картки приймалось у головному офісі, за отриманням інформації необхідно звернутися на гарячу лінію за телефоном 3700. Після звернення їй повідомили, що її звернення зареєстровано за № 5227251 та їй буде надана відповідь.

Письмова відповідь до цього часу надана не була.

У звязку із цим, позивачка просить стягнути з відповідача 97 440 грн. суму депозиту, 1201 грн. проценти за фактичну кількість днів користування депозитними коштами, 330 грн. три відсотки річних у невиконання зобовязань.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1були задоволені повністю: стягнено з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за депозитним договором на суму 97 440 грн., відсотки за користування депозитними коштами у сумі 1201 грн., три відсотки річних у невиконання зобовязань у сумі 330 грн., загальну суму 98971 грн., судовий збір на користь держави 989, 71 грн., всього стягнено 99960 грн.

Не погодившись з рішенням суду, представник ПАТ «Комерційний Банк «Приватбанк» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова 29 лютого 2016 року, ухвалити нове рішення та повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Апелянт вважає, що рішення прийняте без повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права та зазначає, що в порушення вимог ст. ст. 57, 58, 60 ЦПК України, матеріали справи не містять доказів блокування картки та щодо існування обмежень користування рахунком.

Апелянт просить врахувати позицію ВССУ, яка викладена в ухвалі від 20.08.2015 року по справі № 6-2643ск15 та вказує на те, що матеріали справи не містять письмових звернень ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Приватбанк» щодо повернення коштів з банківського рахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування коштами та трьох процентів річних у невиконання зобовязання є недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Крім того зазначає, що грошові кошти позивачки знаходяться на кредитній картці, а не на депозитному рахунку, як вважає суд, тому є незаконним стягнення з банку 1201, 00 грн. відсотків за користування депозитними коштами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в квітні 2012 року ОСОБА_1 отримано кредитну картку «Універсальна» № 045266, про що свідчить копія вказаної картки та не спростовано відповідачем. 24.04.2015 року позивачкою з вказаної кредитної картки було здійснено перерахування власних коштів в сумі 97440 грн. в рахунок внесення залогу по кримінальній справі.Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року залог підлягав поверненню ОСОБА_3 Позивачка звернулася до Червонозаводського відділення державного казначейства України в м. Харкові.

Вказані обставини відповідач не спростовує, а тому на думку суду вони визнані відповідачем та не потребують доказуванню. Також зазначені обставини підтверджені копією банківського чеку.

06.10.2015 року на картку ПАО «Комерційний Банк «Приватбанк» «Універсальна» № 045266 казначейством було перераховано 97440 грн.,що підтверджено листом № 02-31/63 від 22.01.2016 року.

Позивачка намагалась зняти вказані кошти зі своєї картки, однак зняття коштів виявилося неможливим, у звязку із тим, що картка заблокована, про що свідчать копії з банкомату.

Згідно вимог ст. ст. 11, 13 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків , зокрема є договори і інші правочини.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням забов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом забов'язання.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд врахував правову позицію, висловлену Верховного Суду України при розгляді справи № 6-39 цс13 від 29 травня 2013 року.

Оцінивши докази у їх сукупності щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, які свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовано, відповідно до вказаних норм закону суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, оскільки, стягуючи 1201,00 грн. процентів річних за користування депозитними коштами, суд не врахував ті обставини, що грошові кошти позивачки знаходились на кредитній картці, а не на депозитному рахунку, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення суду підлягає зміні та в частині стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 відсотків у сумі 1201, 00 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі позову відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 року «Про судовий збір» (надалі Закон України №3674-VI від 08 липня 2011 року), а її апеляційна скарга частково задоволена, рішення суду скасовано в частині стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 відсотків за користування депозитними коштами у сумі 1201,00 грн., тобто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 всього стягнуто 97770,00 грн., тому з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 977,70 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 18 березня 2016 року змінити, скасувавши в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 відсотків за користування депозитними коштами у сумі 1201,00 грн.

У задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 977 (девятсот сімдесят сім) грн.70 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді :