Справа № 299/30/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Кожух О.А., Леска В.В.

за участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Великокопанської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Виноградівського районного суду з позовом до Великокопанської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовну вимогу обґрунтовувала тим, що 17.05.1975 року вона одружилася з ОСОБА_3 За час проживання, у 22.04.1982 р. вони придбали за договором купівлі-продажу старий будинок загальною площею 16 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,07 га радгоспу «Комунар». В подальшому згідно рішення Великокопанської сільської ради і довідки радгоспу «Комунар» від 17.03.1982 року за №101 даний будинок перебудовано на старому місці за адресою АДРЕСА_1 25.10.1982 р. їм було надано акт про відведення земельної ділянки у межах села і прийнято рішення Виноградівською районною радою НОМЕР_1 від 10.11.1982 р., яким дану земельну ділянку надано в безстрокове користування та дозвіл на право виконання будівельних робіт по АДРЕСА_2 (згідно довідки №02-13/375 від 12.08.2008р. проведено переномерацію будинків в АДРЕСА_1). З вересня 1983 р. їх сім'я проживала в новозведеному будинку, на який не оформлено правовстановлюючі документи на ОСОБА_3 (станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року - день смерті його). На день смерті чоловіка вона проживала одна із чоловіком, користувалася земельною ділянкою за цільовим призначенням, сплачувала земельний податок, сплачувала за постачання електроенергії і газу одна, так як він не працював з 1995 р., а відтак в шестимісячний термін згідно ст.1268 ЦКУ вона одна фактично прийняла всі права і обов'язки, які належали її чоловікові відповідно до майна по АДРЕСА_1

На підставі наведеного та у відповідності до вимог ст.344 ЦК України просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку за набувальною давністю по АДРЕСА_1, Виноградівського району Закарпатської області загальною площею 0,0814 га.

Рішенням Виноградівського районного суду від 24 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В запереченні на апеляційну скаргу Великокопанська сільська рада просить її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позов, суд першої інстанції виходив з того, що майно не є без титульним, так як входить до спадкової маси.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Позивачкою пред'явлено позов про визнання за нею права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. В процесі розгляду справи позивачем не змінювалися підстави позову в порядку ст. 31 ЦПК України.

Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Відповідно до ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим обов'язковою умовою можливості визнання за особою права власності за набувальною давністю є безтитульність майна.

Як слідує з матеріалів справи свідоцтво, будівельний паспорт на забудову спірної земельної ділянки видано на ім'я ОСОБА_3 (а.с.10, 11), якому і була відведена дана земельна ділянка для забудови згідно акту (а.с.12) та надано дозвіл на виконання будівельних робіт (а.с.13).

Згідно довідки Виноградівського БТІ житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 З довідки Великокопанської сільської ради №02-10/527 від 04.12.2007 року вбачається, що згідно записам погосподарської книги, домогосподарство в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 (а.с.24).

Також з матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на домогосподарство чи земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.8).

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Виноградівського районного суду від 17.04.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.09.2013 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння (а.с.48-55). Вказаними судовими рішеннями встановлено, що: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 входить до спадкової маси за померлим ОСОБА_3; спадкоємцем за заповітом вказаного майна є ОСОБА_4; ОСОБА_2 не одержала права на спадкування за померлим. Зазначе6ні обставини не підлягають доведенню.

Даючи оцінку вищевказаним доказам можна дійти висновку, що спірна земельна ділянка входить до складу спадкової маси, право власності на яке переходить відповідно до Книги 6 ЦК України, а не в порядку набувальної давності.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків суду першої інстанції, що відповідно до ст. 308 ЦПК України, є підставою для відхилення скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 11, 61, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді