УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив визнати за ним право власності на 7/10 частин квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з майнових прав на частину вказаної квартири; за життя ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла йому вищевказану квартиру, отриману нею як членом ЖБК під час проживання у зареєстрованому шлюбі з його дідом ОСОБА_5

Позивач вказував, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 1984 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було розірвано, а рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 1985 року у справі № 2-80/85 право власності на сплачені пайові внески визнано за ОСОБА_8 у розмірі 3 194 руб 42 коп., за ОСОБА_5 - на 1 784 руб 32 коп. та пропорційно до розміру пайових внесків встановлено порядок користування квартирою; у користування ОСОБА_8 перейшли балкон та дві кімнати площею 12,9 кв. м та 16,9 кв. м, а у користування ОСОБА_5 - балкон та кімната площею 12,4 кв. м, решта приміщень залишена у спільному користуванні.

Посилаючись на те, що згідно з довідкою ЖБК-75 від 17 лютого 2015 року за життя ОСОБА_8 повністю сплатила свої пайові внески, однак належним чином право власності на квартиру не оформила, що підтверджується довідкою від 31 грудня 2014 року № 8638, та у зв'язку із чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції або направити справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_7 повністю внесла пайовий внесок, проте за життя не оформила правовстановлюючі документи на свою частину квартири, у зв'язку із чим позивач, який є спадкоємцем померлої за заповітом, не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, а тому, врахувавши висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 10 лютого 2016 року № 4/СЕ-16, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на 7/10 частин вказаної квартири в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що позивач має право на спадкове майно після смерті ОСОБА_7, яка заповідала йому свою виплачену частку в кооперативній квартирі, однак частки квартири ні в добровільному порядку між співвласниками, ні в судовому порядку не встановлені, а ОСОБА_5 (колишній чоловік його баби), який є співвласником спірної квартири та під час розгляду справи в суді першої інстанції 09 березня 2016 року зареєстрував на своє ім'я право власності на усю квартиру, проте був залучений до розгляду справи лише у якості третьої особи, а не співвідповідача, та не може бути залучений апеляційним судом в якості відповідача, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, правильно звернувши увагу позивача на необхідність вирішення питання саме з співвласником спірної квартири ОСОБА_5 щодо належності кожному із співвласників певної частки в кооперативній квартирі з урахуванням даних виплати паєнакопичення та з урахуванням рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 1985 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

Т.О.Писана