Справа № 739/1665/16-ц
Провадження № 2-о/739/56/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання з його матірю ОСОБА_3, яка померла 01 квітня 2006 року.

Свою заяву мотивує тим, що він постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю матірю ОСОБА_3 на день її смерті за якою постійно доглядав. При цьому був зареєстрований за іншою адресою в тому ж селі. Встановлення вказаного факту, який він не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне йому для оформлення спадщини своєї матері.

У судове засідання заявник та його представник не зявилися, при цьому представник заявинка подав заяву про розгляд справи без його участі в якій вказав, що заяву підтримує повністю.

Заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_2 до суду не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі в якій вказала, що проти задоволення заяви не заперечує.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 01 квітня 2006 року в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 (а.с. 5).

Заявник є сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника (а.с. 7).

Згідно паспорта заявника останній зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). При цьому з довідки виконавчого комітету Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 06 жовтня 2016 року вбачається, що заявник ОСОБА_4 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 і разом з нею без реєстрації проживав її син, тобто заявник, який проживав за вказаною адресою з 05 березня 2004 року до 01 січня 2007 року (а.с. 6).

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявник фактично постійно проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_3 в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області на день її смерті. Той факт, що місце проживання заявника було зареєстроване за іншою адресою жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки заявник є сином померлої ОСОБА_3, то встановлення факту його постійного проживання з матірю на день смерті останньої має важливе значення для заявника, оскільки підтвердить факт прийняття заявником спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявника відповідного майнового права.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживав зі своєю матірю ОСОБА_3, яка померла 01 квітня 2006 року, на день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко