У х в а л а

іменем україни

05 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про встановлення фактів родинних відносин та прийняття спадщини, визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_5, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом, в якому після уточнень просила встановити факт родинних відносин, а саме:

встановити, що ОСОБА_4, є рідною донькою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;

встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_8;

визнати за ОСОБА_4 право власності на обов'язкову частку у спадщині, відкритої після смерті ОСОБА_8, а саме: на 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; 1/3 частину грошових вкладів в філіях Одеських обласних відділень Ощадбанку України;

усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_9, а саме на 2/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; 2/3 частини грошових вкладів в філіях Одеських обласних відділень Ощадбанку України.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама - ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 2535.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними господарськими спорудами по АДРЕСА_1, належного померлій на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 01 грудня 1967 року, виданого виконавчим комітетом виконкому Ленінської районної ради депутатів та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 1979 року, виданого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори та земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою, належної померлій згідно державного акта на право приватної власності на землю.

Позивач пояснила, що спадщина після смерті ОСОБА_8 була прийнята нею, оскільки вона протягом шести місяців з часу відкриття спадщини фактично вступила в управління, володіння та користування спадковим майном. Зокрема на час смерті позивачка разом спільно проживала із спадкодавцем.

01 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину відкриту після смерті ОСОБА_8

Також зазначила, що їй стало відомо, що за змістом останнього заповіту матері, усе належне їй на час смерті майно вона заповідала сину - ОСОБА_9

За заявою ОСОБА_9 Четвертою одеською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за № 249/2005 щодо майна померлої ОСОБА_8

Посилаючись на те, що оскільки державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 їй було відмовлено у видачі свідоцтва на обов'язкову частку щодо майна померлої ОСОБА_8, у зв'язку з тим, що вона пропустила строки, встановлені діючим на той час законодавством, просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, є рідною донькою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на обов'язкову частку у спадщині, відкритої після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 1/3 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, 1/3 частину грошових вкладів в філіях Одеських обласних відділень Ощадбанку України.

У решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що скільки ОСОБА_4 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, отримавши протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини у спадок цінні речі померлої, а також правовстановлюючі документи на нерухоме майно та ощадні книжки, то в силу ст. 549 ЦК України, в редакції 1963року, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, що належала померлій ОСОБА_8

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В. Демяносов

А.О.Леванчук