АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Величко Т.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року у справі за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» СлавкіноїМарини Анатоліївни, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.А. звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В мотивування вимог посилалася на те, що Фонд, являючись отримувачем та розпорядником коштів Державного бюджету України, набув права кредитора ПАТ «ВіЕйБі Банк». У зв'язку з чим, ухилення боржником від сплати заборгованості за Кредитним договором призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить права Держави в особі Фонду, інших кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», спричинить невиправдані видатки з Державного бюджету України, а також збитки для держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року у задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення заяви. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що введенням тимчасової адміністрації та в подальшому призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку та організацією адекватної потребам банку та фонду гарантування вкладів фізичних осіб кадрової політики, штатними юристами проводиться робота з інвентаризації судових та виконавчих документів, які з причин халатності попереднього керівництва банку не контролювались при виконанні у органах ДВС та судах України.

Крім того, відбувається скорочення персоналу та у зв'язку з цим перерозподіл обов'язків щодо підготовки та надання інформації. Отже, процедура отримання інформації щодо підготовки та надання інформації та документів, необхідних для складання процесуальних документів потребує додаткового часу.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що заявником не зазначено поважних причин для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Проте, з таким висновком суду в повній мірі погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Наразі , в порушення вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України апелянт та інші зацікавлені особи не були належним чином повідомлені про день і час розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У статтях 74-76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Положенням ч.1ст. 74 ЦПК України визначено, що судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями.

Частиною 4 названої статті встановлено, що судова повістка-повідомлення повинна бути вручена - завчасно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви знайшли своє підтвердження.

Отже, враховуючи те, що розгляд скарги відбувався за відсутності сторін та заінтересованих осіб, при цьому відсутні докази щодо їх належного повідомлення про час розгляду справи, така ухвала суду підлягає до скасування.

Водночас, слід зазначити, що у відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, боржниками не надано доказів добровільного погашення заборгованості перед банком, що свідчить про невиконання судового рішення, як і відсутні будь-які дані, що оригінал виконавчого листа перебуває на виконанні.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Станом на день вступу рішення в законну силу, ч.1 ст. 21 Закону передбачала, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Звертаючись до суду із заявою, Банк ставить перед судом питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк був пропущений і наводить ряд підстав, які, на його думку, є поважними.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, не приймав жодних зусиль для його виконання, що свідчить про порушення з його боку прав позивача на виконання судового рішення, враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, виконання судового рішення є обов'язком відповідача з часу набрання рішення законної сили.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення цивільної справи, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників цивільного судочинства, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що існує ризик невиконання рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення із ОСОБА_3 значної суми боргу у розмірі 46 797,87 грн. та судового збору у розмірі 467,98 грн.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки, ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм права, така ухвала підлягає до скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303,304,307,311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді