Справа № 308/2326/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивача Баблюк О.Б.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В позові зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.02.2013 р. ОСОБА_2 28.02.2013 р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту па платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2015 р. має заборгованість у розмірі 26384.15 грн., яка складається з наступного: 13598.12 грн. - заборгованість за кредитом; 10003.45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1232.58 грн. - штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком суми заборгованості.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 26384.15 грн. за кредитним договором № б/н від 28.02.2013 р. та судові витрати у розмірі 263.84 грн. сплаченого судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях та поясненнях на позовну заяву. Пояснив, що договір на який посилається банк до позовної заяви не долучений та ним не підписувався і не укладався, його не було повідомлено і не було видано Умови та правилами надання банківських послуг, на якій посилається банк. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В судовому засіданні встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2013 р. ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 6).

Так, згідно наданої суду Анкети-заяви вбачається, що в ній є посилання на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_2 поставив підпис під тим, що він згоден з тим, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, згоден з його умовами.

Проте, згідно із частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256, не містить підпису відповідача (а.с. 9-32)

Наявність копії Умов та Правил надання банківських послуг за підписом голови правління банку не може бути належним і допустимим доказом, оскільки вона не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Окрім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що ці умови не змінювалися. Надані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 28.02.2013 р.

Такі висновки ґрунтуються на правовій позиції, висловлені Верховним Судом України в Постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

На підтвердження своїх доводів в якості доказів до суду першої інстанції позивач надав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.02.2013 р.

Однак, даний документ не містить ні умов отримання кредитування, ні розміру кредитного ліміту, визначеного сторонами, ні строку кредитування, ні встановлених відсотків за користування кредитом, ні виду картки, ні дати отримання кредитної картки, ні її номера, ні строк, на який видана дана картка.

Позивач також надав суду власний розрахунок заборгованості до договору без номера від 28.02.2013 р. та виписку з карткового рахунку про рух коштів по карті 5457 ? ? ? ? ? ? ? ? 4903.

Матеріали справи не містять даних про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок за конкретним договором та, що відповідачу видана на підставі саме цього договору картка. Відсутня в матеріалах справи і копія картки, яку за твердженням позивача отримав ОСОБА_2

У суді відповідач пояснив, що він неодноразово звертався до банку з приводу заблокування його попередньої кредитної картки за № НОМЕР_1 та викрадення у нього з картки 4000 грн., а також вказував, що на сьогоднішній день існують три картки по кредиту.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Ухвалою суду від 08.07.2015 р. було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та постановлено витребувати від ПАТ КБ «Приватбанк» оригінал кредитного договору від 28.02.2013 р. укладеного між банком та ОСОБА_2, особовий рахунок ОСОБА_2 по руху коштів за карткою № НОМЕР_1 та за карткою № НОМЕР_2, особовий рахунок ОСОБА_2 по руху коштів за карткою № НОМЕР_3.

Однак, відповідач оригіналу кредитного договору, який є джерелом спірних правовідносин сторін, та інших, витребуваних документів суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно поданої позовної заяви, як додаток, позивач надав суду лише копію Анкети-заяви позичальника без зазначення у відповідних графах відомостей яку та коли картку отримав позивач, бажаний ліміт, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, Умови і Правила надання банківських послуг, що не є допустимими та переконливими доказами за заявленими вимогами.

За викладених обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.