Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Лемішко А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 17.06.2003 Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, запис акту №510.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте одруження виявилось невдалим по причині різних поглядів на сімейне життя та обов'язки, виникали суперечки, що призвело до взаємної відчуженості та припинення шлюбу.

З січня 2015 шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній.

Спочатку намагалися спілкуватися один з одним, але за відсутності почуттів поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, примирення не видалось можливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини.

Крім того, нещодавно стало відомо, що відповідач без її відома розірвав шлюб за законами так званої ДНР, юрисдикція якої не поширюється на територію України.

Позивач просила шлюб розірвати.

Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі з наведених підстав, відповідач визнав, просять ухвалити відповідне рішення.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, відповідно ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу, на підставі наявних у ній даних і доказів, ураховуючи наступне.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК ).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст.105 СК ).

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007, N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд установив, що з 17.06.2003 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, запис акту №510, мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сім'я сторін розпалась остаточно по причині різних поглядів на життя, права та обов'язки подружжя, суперечок, що призвело до взаємної відчуженості та припинення шлюбу.

З січня 2015 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, тривалий час шлюб існує лише формально, вони не вбачають можливості примирення та збереження шлюбу.

Відповідно ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу сторін неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить інтересам позивача та їх та малолітньої дитини, що має істотне значення.

За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 105, 110, 112, 115 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-61, 64, 174, 208, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оформлений реєстрацією 17.06.2003 Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, запис акту №510.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб №510 від 17.06.2003.

Суддя Л. О. Трегубенко