Справа № 381/942/16-ц Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/4604/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 06.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Свої вимоги банк мотивував тим, що 13 листопада 2913 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач ОСОБА_2 приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_5, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 13.11.2013 року та взяла на себе зобовязання виконувати умови Договору. Свої зобовязання за Договором позивач виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 3000.00 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та направити справу для подальшого розгляду справи.

В обґрунтування вимог зазначає, що правовідносини за спірним кредитним договором регулюються, зокрема параграфом 2 глави 71 ЦК України, оскільки виникли між кредитором банком та боржником- фізичною особою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного:

Закриваючи провадження по справі суд першої інстанції виходив із того, що за суб'єктним складом наявний спір між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем, та не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов, не з`ясувавши в повній мірі обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За змістом положень ст.50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Громадянин, який бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого він набув з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - "підприємець".

Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Чинне законодавство н евиділяє такого субєкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов»язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бутии звернено стягнення

Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи-підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов'язків. При цьому решта прав та обов'язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України, та регулюються ним. Останнє випливає зі змісту частини третьої статті 45 Господарського кодексу України, відповідно до якої щодо громадян положення цього кодексу поширюються на ту частину їх діяльності, яка за своїм характером є підприємницькою.

Фізична особа-підприємець, за зобов"язаннями, що в неї виникли при реалізації права на підприємницьку діяльність саме у такому статусі, відповідає майном, що їй належить як фізичній особі. Таким чином, майно, яке належить фізичній особі-підприємцю, є таким, що має статус майна належного на праві власності фізичній особі.

Майно (активи), яке використовуються для здійснення та підтримання підприємницької діяльності, можуть бути використані для виконання зобов"язань у відносинах, в яких фізична особа-підприємець виступала не як суб"єкт підприємницької діяльності, оскільки їх власником та розпорядником є фізична особа у розумінні, що вживається у ст. 24 ЦК України, яка виявила намір здійснювати підприємницьку діяльність.

Згідно зі статтею 325 цього Кодексу суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України) .

Чинне законодавство не виділяє такого суб'єкту права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця.

Суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Ухвала суду підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: