У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів: Буцяка З.І., Ковальчук Н.М.

секретаря судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю:

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ДП «Зарічненський лісгосп» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Зарічненський лісгосп» про надання попередньої роботи (посади) після закінчення терміну повноважень на виборній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що зявились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач вважає рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що його право на попереднє місце роботи гарантоване ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ч.5 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.118 КЗпП України, однак на його заяву від 07 грудня 2015 року про надання попередньої роботи лісничим Вичівського лісництва 04 січня 2016 року він отримав відмову в звязку з призначенням на дану посаду іншого працівника та запропоновано посади лісничого Дібрівського або Острівського лісництва, в звязку з чим він переніс душевні страждання та був госпіталізований з ішемічним інсультом в лікарню.

Звертає увагу, що посадові інструкції лісничого Вичівського лісництва та Дібрівського, Острівського лісництва не є однаковими, оскільки лісовий фонд останніх лісництв має значні несанкціоновані рубки та частково зруйнований незаконним видобутком бурштину, а відповідно робота вказаних лісництв не може бути рівноцінною. Крім того, лісництва Дібрівське та Острівське знаходяться на значній відстані від місця його проживання 30 км. та 60 км.

Зауважує, що відповідачем в порушення абз.2 ч.1 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на посаду лісничого Вичівського лісництва прийнято працівника за безстроковим трудовим договором замість укладення саме строкового трудового договору.

За викладених обставин просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до обрання на виборну посаду сільського голови Вичівської сільської ради позивач працював у відповідача лісничим Вичівського лісництва. Внаслідок переходу на виборну посаду наказом відповідача №121 від 17 листопада 2010 року він з цієї посади був звільнений на підставі п.5 ст.36 КЗпП України (перехід на виборну посаду) (а.с.12, 75).

Згідно розпорядження Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 12 листопада 2015 року №02-05/16 «Про звільнення сільського голови ОСОБА_1», позивача було звільнено на підставі ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у звязку із закінченням строку повноважень сільського голови (а.с.7).

07 грудня 2015 року ОСОБА_1 з письмовою заявою звернувся до відповідача, згідно якої просив прийняти його з 04 січня 2016 року на попередню роботу (посаду) лісничого Вичівського лісництва згідно Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с.14).

Відповідач 04 січня 2016 року листом за №1 запропонував ОСОБА_1 рівноцінну посаду лісничого Дібрівського чи Острівського лісництва ДП «Зарічненський лісгосп», оскільки попередня посада лісничого Вичівського лісництва, яку обіймав позивач до переходу на виборну посаду, була зайнята іншим працівником (а.с.13).

Судом першої інстанції встановлено, що посада лісничого Вичівського лісництва є зайнята з 12 листопада 2013 року лісничим ОСОБА_4, який прийнятий на роботу безстроково на підставі наказу (розпорядження) відповідача за №114 від 11 листопада 2013 року (а.с.43).

Одночасно судом встановлено, що запропонована позивачу посада лісничого Острівського чи Дібрівського лісництва є рівноцінною посаді лісничого Вичівського лісництва (а.с.76-93). Усі вказані посади є керівними, з однаковими завданнями та обовязками, вимогами з охорони праці, правами, обовязками, відповідальністю, кваліфікаційними вимогами, розмір заробітної плати у Вичівському, Острівському та Дібрівському лісництвах є також однаковим. Обійняти одну із запропонованих посад позивач ОСОБА_1 відмовився.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції послався на приписи ч.5 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», абз.2 ч.1 ст.33, абз.1,2 ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»та виходив з того, що судом не встановлено правових підстав для задоволення позову в частині зобовязання директора ДП «Зарічненський лісгосп» надати позивачу попереднє місце роботи (посаду) лісничого Вичівського лісництва.

В частині позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено, оскільки така позовна вимога є похідною від позовної вимоги про надання попередньої роботи (посади) лісничого Вичівського лісництва.

Окрім цього, абз.2 ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

У відповідності до ст.118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Підприємство має право в подібних випадках укладати строкові трудові договори (ч.2 ст.23 КЗпП України). Однак при укладенні з працівником, прийнятим для заміщення вакантної посади, що утворилась у звязку з обранням на виборну посаду, трудового договору на невизначений строк поворотне прийняття на роботу у звязку з закінченням повноважень за виборною посадою при відсутності вакансії законодавством не передбаченою.

Позивачем не оспорювався наказ про прийняття на вакантну посаду постійного працівника.

Поряд з цим, відповідачем дотримано положення ст.118 КЗпП України, позивачу вносились пропозиції щодо надання рівноцінних посад, на які позивач відмовився пославшись на субєктивні обставини викладені в доводах апеляційної скарги, що не можуть прийматися до уваги.

Невиконання підприємством обовязку надати працівникові, раніше звільненому у звязку з обранням на виборну посаду, попередньої або рівноцінної роботи (посади) не тягне за собою обовязку відшкодувати працівникові неодержаний заробіток, оскільки це не передбачено законодавством.

Водночас за депутатом місцевої ради, який працював у раді на виборній посаді, в разі неможливості надання попередньої або іншої рівноцінної роботи (посади) передбачено збереження протягом строку, який не перевищує шести місяців, заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді в раді за рахунок місцевого бюджету.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі зясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді З.І. Буцяк

ОСОБА_5