Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/5970/15-ц
Номер провадження2/711/527/16
18 квітня 2016 року м.Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Смоляра А.О.
при секретарі: Бак М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського Державного технологічного університету про визнання незаконним та скасування наказу та зобовязання укласти контракт, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним наказ в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету від 23.06.2015 року № 237-к та зобовязати його укласти з ним контракт.
Свій позов мотивує тим, що керуючись положеннями та вимогами Закону України від 01.07.2014 року № 1556-УІІ «Про вищу освіту», наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 «Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», в Черкаському державному технологічному університеті, згідно з наказами в.о. ректора університету «Про оголошення конкурсу» від 09.06.2015 № 211-к, від 10.06.2015 № 212-к було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад.
23.06.2015 року на підставі наказу № 237-к в.о. ректора ОСОБА_2 було відмінено конкурс оголошений наказами в.о. ректора університету «Про оголошення конкурсу» від 09.06.2015 № 211-к, та від 10.06.2015 № 212-к.
Рішенням ОСОБА_3 ради Черкаського державного технологічного університету від 25.06.2015 року відповідно до п 3.1 Положення про ОСОБА_3 раду його було обрано на посаду професора кафедри менеджменту на умовах контракту терміном на 5 років.

На час видання наказу № 237-к від 23.06.2015 року в.о. ректора ОСОБА_2 всі процедури, які повинні були передувати проведенню ОСОБА_3 ради університету, були проведені у відповідності до Закону України від 01.07.2014 року № 1556-УП «Про вищу освіту» та Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки № 744 від 24.12.2002 року. Відміна їх не мала ніяких правових підстав. Крім того оголошення про відміну у оголошення конкурсу у пресі в порушення п.2 наказу Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 «Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» керівництвом ЧДТУ опубліковано не було, а так само вищевказаний наказ № 237 -к доведений до відома мене, як претендента не був.

В порушення п. 1.12 «Положення про вчену раду ЧДТУ», п. 9 наказу Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 «Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» та п.7 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту», керівництво Черкаського державного технологічного університету в особі в.о. ректора ОСОБА_2 відмовилось вводити в дію рішення ОСОБА_3 ради Черкаського державного технологічного університету та укладати трудовий контракт з ним, чим було порушено його права на працю.

Тому, за даних обставин, він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали та в судовому засіданні пояснили, що позивач працював в університеті на посаді професора кафедри менеджменту. Після оголошення конкурсу на заміну посад, який було оголошено відповідним чином він подав документи. Ніяких зауважень з приводу оформлення документів йому ніхто не давав, а тому він прийняв участь в конкурсі та 25 червня 2015 року ОСОБА_3 радою університету був обраний на посаду професора кафедри менеджменту. Відповідно до чинного законодавства рішення ОСОБА_3 ради вводяться в дію шляхом відповідного наказу ректора університету. Йому достеменно відомо, що такий наказ вченим секретарем разом з головою ОСОБА_3 ради був підготовлений та переданий на підпис в.о. ректора ОСОБА_2. В цей час відбулась зміна керівництва університету, ОСОБА_4 було звільнено Міністерством освіти і науки, і виконуючим обовязки був призначений ОСОБА_5, який приступивши до виконання обовязків, невідомо чим керувався, але 23.06.2015 року видав наказ № 237-к, яким скасував накази про оголошення конкурсу стосовно обрання науково-педагогічних працівників, заборонив працівникам брати участь в засіданні ОСОБА_3 ради. Вважають, що такий наказ не відповідає чинному законодавству та порушує права позивача на працю. В продовження цього він нічим не мотивуючи, не підписав наказ щодо введення в дію рішень ОСОБА_3 ради закладу який був відповідний чином підготовлений та наданий йому на підпис. У звязку з цим вони ставлять питання про зобовязання в. о. ректора ввести в дію рішення ОСОБА_3 ради в частині обрання його професором кафедри менеджменту, уклавши з ним відповідний контракт.

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов не визнали та пояснили, що позов є необгрунтованим та безпідставним, виходячи з таких підстав.

Посада професора кафедри менеджменту на момент видання наказу від 09.06.2015 № 211-к не була вакантною (ОСОБА_1 - контракт № 195 на посаді професора кафедри менеджменту з 01.09.2014 по 31.08.2015), що є порушенням пунктів 1.5., 1.6. Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників Черкаського державного технологічного університету, відповідно до яких конкурс на заміщення вакантної посади оголошується ректором, про що видається наказ. Оголошення про проведення конкурсу, терміни й умови його проведення публікуються в засобах масової інформації та на web сайті університету. Посада вважається вакантною після звільнення науково-педагогічного працівника на підставах, передбачених законодавством про працю, а також при введенні нової посади до штатного розпису університету.

Під час винесення наказів про оголошення конкурсу та розміщення оголошення згідно з наказами в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_8 від 09.06.2015 № 211-к «Про оголошення конкурсу» та від 10.06.2015 № 212-к «Про оголошення конкурсу» були наявні наступні порушення.

В оголошенні, розміщеному в газеті «Нова Доба» від 11.06.2015, зазначено, що до заяви необхідно додати такі документи: особовий листок з обліку кадрів, документи про освіту, а також список наукових праць, винаходів, публікацій (за наявності).

Відповідно до пункту 2.2. Положення щодо заміщення посад науково- педагогічних працівників Черкаського державного технологічного університету, чинного на час видачі наказу та публікації об'яви (далі - Положення), особи, які бажають взяти участь у конкурсі, подають до відділу кадрів університету такі документи: заяву про участь у конкурсі на ім'я ректора; заповнений особовий листок з обліку кадрів; дві фотокартки розміром 4X6 см.; копії документів про освіту, науковий ступінь, вчене звання, засвідчені нотаріально чи в іншому встановленому законодавством порядку; копію паспорта громадянина України, засвідчену кадровою службою; список наукових праць, які свідчать про професійний рівень кандидата; інформацію про підготовку науково-педагогічних кадрів (аспірантів, докторантів); документи, що засвідчують проходження підвищення кваліфікації.

Таким чином, оголошення не відповідає пункту 2.2. Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників Черкаського державного технологічного університету в частині обсягу документів, які підлягають поданню, що обмежує право сторонніх осіб взяти участь у конкурсі. За обставин подачі претендентами таких заяв про обрання за конкурсом на посаду науково-педагогічного працівника, з неповним переліком документів, у їх прийнятті було б відмовлено.

В оголошенні, розміщеному в газеті «Нова Доба» від 11.06.2015, для подання документів визначено строк 10 днів з дня публікування оголошення. Однак у наказах від 09.06.2015 № 211-к та від 10.06.2015 № 212-к вказаний строк не встановлювався. Хто та на якій правовій підставі встановлював саме такий строк для подання документів встановити не вдалося, хоча попередній досвід розміщення оголошень традиційно за наказом ректора становив 30 календарних днів.

Невідомо, чому та на якій правовій підставі для одних оголошень встановлювався 10-денний строк для подання документів, а для інших - 7-денний.

В оголошенні, розміщеному в газеті «Нова Доба» від 11.06.2015, відсутнє зазначення умов та терміну проведення конкурсу, що є порушенням пункту 1.5. Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників Черкаського державного технологічного університету, відповідно до якого оголошення про проведення конкурсу, терміни й умови його проведення публікуються в засобах масової інформації та на web сайті університету.

Згідно матеріалів конкурсної справи ОСОБА_1:

має вищу освіту за спеціальністю «Біологія і хімія», кваліфікація «Вчитель біології і хімії» (Диплом ЕР № 10586248 від 30.06.1998); є доктором економічних, наук, спеціальність «Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка» (диплом ДД № 003621 від 23.09.2014); диплом про перепідготовку № 142987 від 31.12.2007, спеціальність «Економіка підприємництва»; свідоцтво про підвищення кваліфікації від 15.11.2013 № 12СПВ016619; вчене звання доцента кафедри менеджменту - атестат 12ДЦ № 036960 від 21.11.2013; науково-педагогічний стаж - більше 2 років.

За результатами дослідження конкурсної справи встановлено: конкурс оголошений завчасно, оскільки посада, на яку оголошений конкурс, не була вакантною на момент оголошення конкурсу.

Наказом в.о. ректора ЧДТУ№ 237-к від 23.06.2015 було вирішено: відмінити конкурс, оголошений згідно з наказом ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_8 від 09.06.2015 № 211-к «Про оголошення конкурсу»; відмінити конкурс, оголошений згідно з наказом в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_8 від 10.06.2015 № 212-к «Про оголошення конкурсу»; скасувати наказ в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_8 від 09.06.2015 № 211-к «Про оголошення конкурсу»; скасувати наказ в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_8 від 10.06.2015 № 212-к «Про оголошення конкурсу».

Пунктом 3 ч. З ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень видає накази і розпорядження, дає обов'язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами вищого навчального закладу доручення.

Наказ № 237-к від 23.06.2015 було видано до проведення засідання ОСОБА_3 ради Черкаського державного технологічного університету. Вказаним наказом було заборонено проводити заходи, направлені на проведення конкурсів на заміщення посад науково-педагогічних працівників (пункт 6 наказу).

В порушення вимог вказаного наказу ОСОБА_3 рада ЧДТУ провела позачергове засідання по конкурсам, які були відмінені.

Членам ОСОБА_3 ради ЧДТУ під час засідання 25.06.2015 було відомо про існування наказу № 237-к від 23.06.2015, що підтверджується протоколом позачергового засідання ОСОБА_3 ради ЧДТУ № 13 від 25.06.2015, на сторінці 17 якого зафіксовано, що член ОСОБА_3 ради ОСОБА_9, звернулась до присутніх з наступною промовою: «Як ви знаєте, в.о. ОСОБА_2 видав наказ 237-к від 23.06,15 про скасування конкурсу, який до речі вже пройшов. Пропонується провести збори трудового колективу з метою обговорення законності цього наказу» .

На момент видання наказу жодного претендента не було обрано, трудові правовідносини з жодним з претендентів не виникли.

Оскаржуваний наказ було видано у зв'язку з тим, що в постанові начальника відділення СВ Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 від 25.03.2015 по кримінальному провадженню № 0003260 та акті перевірки додержання суб'єктами господарювання, що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту № 01-13/8-03-06/1 було вказано на істотні порушенні при обранні науково-педагогічних працівників.

Станом на 08.04.2015 з тридцяти випускових кафедр, що забезпечують підготовку за освітнім рівнем «магістр», керівництво 14 (46,7%) не забезпечують доктори наук, професори. На 17 (56,7%) кафедрах, з яких 10 випускових, штатні доктори наук, професори взагалі відсутні. Зокрема, на кафедрах технологій проектування, економіки та управління, механіки, поліграфічних машин і технологій, енерготехнологій, - інформатики та інформаційної безпеки, електротехнічних систем, екології, технології неорганічних бродильних виробництв, романо-германської філології. Призначення на посади науково-педагогічних працівників Університету в окремих випадках здійснюється на підставі наказів ректора без оголошення конкурсу (пункт 3 статті 48 Закону України «Про вищу освіту» та «Положення про обрання за конкурсом науково-педагогічних працівників ВНЗ ІІІ-ІУ рівня акредитації», затверджене наказом МОН від 24.12.2002 № 744) (сторінки 36- 40 ОСОБА_5 ДІНЦ).

Оскаржуваний наказ було видано з метою усунення вказаних порушень, проведення інвентаризації вакантних посад, вирішення питання щодо продовження дії контрактів, скорочення посад, відповідності кваліфікаційних характеристик претендентів займаним посадам, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 266 від 29.04.2015 «Про затвердження переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти», яка вступила в дію з 1 вересня 2015 року, щодо раціонального використання бюджетних коштів, врегулювання навантаження на професорсько-викладацький склад, оптимізації штатного розпису та структури університету.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 ч. З ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень: організовує діяльність вищого навчального закладу; вирішує питання фінансово-господарської діяльності вищого навчального закладу, затверджує його структуру і штатний розпис; призначає на посаду та звільняє з посади працівників.

Згідно з пунктом 6.1. Статуту ЧДТУ ректор здійснює безпосереднє управління діяльністю Університету.

Відповідач своїми діями фактично ставить під сумнів та оспорює вказані повноваження керівника.

Жодним нормативним актом не визначено повноваження осіб, які відповідальні за візування проекту наказу, на заборону ректору видавати наказу. За наявності зауважень та заперечень вони подаються у відповідній формі ректору, за наявності підстав, вирішуються ним позитивно.

Наказ видає ректор, відповідно перелік осіб, які готують та візують наказ, нормативно регламентований, з метою недопущення можливих помилок, при складання проекту відповідного наказу.

Таким чином, видаючи наказ самостійно, ректор взяв на себе повну відповідальність за відповідність даного розпорядчого акту на себе.

Висновки щодо повноважень ректора на відміну конкурсу підтверджуються рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 по справі №521/14181/14-ц.

В позовній заяві позивач просить зобов'язати в.о. ректора ЧДТУ ОСОБА_2 ввести в дію рішення ОСОБА_3 ради ЧДТУ (протокол № 13 від 25.06.2015) в частині щодо обрання на посаду професора кафедри менеджменту на умовах контракту, шляхом видачі наказу.

Разом із тим, позивач не надав докази того, що він чи ОСОБА_3 рада ЧДТУ зверталися до відповідача із відповідною заявою та надавали протокол засідання ОСОБА_3 ради ЧДТУ № 13 від 25.06.2015 для виконання.

Відповідно до пункту 7.1. Положення щодо заміщення посад науково- педагогічних працівників Черкаського державного технологічного університету рішення ОСОБА_3 ради університету про результати конкурсу затверджуються наказом ректора, а вчених рад факультетів - розпорядженням деканів. Проект наказу (розпорядження) готує вчений секретар університету (факультету) після вивчення і перевірки відповідності встановленим вимогам документів про проведення конкурсу. Зазначені документи разом з витягом із протоколу засідання ради подаються до відділу кадрів ученими секретарями відповідних рад не пізніше тижня після засідання ради. Рішення ОСОБА_3 ради є підставою для видання наказу ректора (проректора) про прийняття на роботу.

На виконання вказаного положення вчений секретар ЧДТУ не підготував та не надав проект наказу на введення в дію рішень ОСОБА_3 ради ЧДТУ, оформлених протоколом № 13 від 25.06.2015, що підтверджується службовою запискою секретаря Вченої ради ЧДТУ ОСОБА_11 від 16.09.2015, яка додається.

Твердження позивача про те, що проект наказу повинен був вносити ОСОБА_12 не відповідає дійсності, оскільки на посаді вченого секретаря ЧДТУ він не перебував, що підтверджується довідкою відділу кадрів, яка додається.

Згідно з довідкою начальника відділу кадрів ОСОБА_13 документи щодо перебування ОСОБА_12 на посаді вченого секретаря ЧДТУ не складалися.

Згідно з довідкою головного бухгалтера ЧДТУ ОСОБА_14 доплати за суміщення посади вченого секретаря ЧДТУ ОСОБА_12 не виплачувалися.

Вказані документи відділу кадрів та бухгалтерії ЧДТУ засвідчують те, що ОСОБА_12 не призначався на посаду вченого секретаря ЧДТУ.

На засіданні ОСОБА_3 ради ЧДТУ в.о. ректора ЧДТУ ОСОБА_15 був відсутній (входить до складу ОСОБА_3 ради ЧДТУ за посадою), про дату та порядок денний його ніхто не повідомляв, у зв'язку з чим було істотно порушено пункт 2.4.6 Регламенту ЧДТУ.

Згідно з пунктом 2.4.6 Регламенту ЧДТУ матеріали до чергового засідання ОСОБА_3 ради подаються ОСОБА_3 секретарю не пізніше ніж за п'ять днів, членам ОСОБА_3 ради - за три дні, а у випадку позачергового засідання - не пізніше ніж за один день і складаються з:

- доповідних записок та довідок з питань порядку денного засідання ОСОБА_3 ради, обґрунтованих висновків і пропозицій;

- проектів рішень, наказів або листів ректора, які за матеріалами ОСОБА_3 ради необхідно видати чи направити структурним підрозділам, Міністерству освіти і науки України, іншим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування;

- списку запрошених осіб, які виявили бажання взяти участь в обговоренні питань порядку денного, із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові, місця роботи та займаної посади;

- довідкових матеріалів (розрахунки, звіти, статистичні дані, діаграми, таблиці і тощо), що безпосередньо стосуються питань порядку денного.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Також в позовній заяві позивач просить зобов'язати в.о. ректора ЧДТУ ОСОБА_15 укласти контракт з ОСОБА_1 строком на 5 років.

Позивач не наводить правового обґрунтування вказаної вимоги, а саме положення чинного законодавства, яке б зобов'язувало в.о. ректора ЧДТУ укласти контракт.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

З наведеного положення вбачається, що контракт є взаємною домовленістю сторін і жодна з сторін не може зобов'язувати до його укладення іншу сторону.

Крім того, вимагаючи зобов'язати укласти трудовий контракт, позивач просить від суду підмінити рішення органу університету - ректора, тобто втрутитись в оперативно-господарську діяльність університету.

Також позивач не наводить правового обґрунтування обов'язку в.о. ректора ЧДТУ укласти з ним контракт саме на 5 років. Чинне законодавство, установчі документи ЧДТУ не містять положення, які б уповноважували претендентів чи ОСОБА_3 раду університету давати вказівку ректору університету щодо строку укладення контракту.

Крім того, в позовній заяві на їх думку позивач не наводить конкретних положень чинного законодавства, які порушив відповідач при видачі наказу № 237-к від 23.06.2015.

Також в позовній заяві не наведено, які саме права позивача були порушені, якими положеннями чинного законодавства такі права передбачені.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 128 ЦПК України, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, у державі визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як проголошено в статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 55 Конституції, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Свідок ОСОБА_16, яка являлась головою ОСОБА_3 ради університету в судовому засіданні показала, що, оскільки постало гостро питання щодо організації роботи приймальної комісії, а також інших організаційних питань, в тому числі і обрання науково-педагогічних працівників згідно оголошеного конкурсу, то на 25.06.2015 року вона запланувала засіданні ОСОБА_3 ради університету. Оскільки документи на заміщення вакантних посад були перевірені і ні в кого не виникло ніяких зауважень, щодо повноти і достовірності надання документів, то ОСОБА_3 рада на своєму засіданні шляхом таємного голосування, відповідно до умов Регламенту розглянула кандидатури щодо осіб, які претендували на обрання певних посад. Серед них був і ОСОБА_1 , якого було обрано на посаду професора кафедри менеджменту, з укладенням з ним контракту строком на 5 років.

Рішення засідання ОСОБА_3 ради були відображені у протоколі , який виготовлений ОСОБА_3 секретарем Калєйніковим Г.Є. та підписаний нею і секретарем. Крім того з метою введення рішень ОСОБА_3 ради щодо обрання осіб на певні посади був підготовлений проект наказу, який також готував ОСОБА_17, вказаний проект наказу був завізований всіма відповідними службами університету і переданий на підписання в.о. ректора ОСОБА_2 Випадків не підписання наказів ректором щодо введення в дію рішень ОСОБА_3 ради за час її перебування на чолі ОСОБА_3 ради ніколи не було. Чим керувався ОСОБА_2 не підписуючи вказаний наказ їй не відомо. Вона сама особисто і ОСОБА_17 запитувала, чому вказаний наказ щодо введення в дію рішень ОСОБА_3 ради ним не підписаний, на що відповіді він не надавав.

Також зазначила, що засідання ОСОБА_3 ради було правомочним і ректор не наділений такими повноваженнями, щоб заборонити засідання ОСОБА_3 ради, бо вона є колегіальним органом, який не підзвітний і не підконтрольний ректору. Дату засідання визначає саме голова ОСОБА_3 ради.

Щодо засідання, яке відбулось 25.06.2015 року то вона пояснила, що ОСОБА_2 особисто від неї вимагав не проводити засідання ОСОБА_3 ради, але вони з ОСОБА_17 заявили, що це незаконно, та якщо будуть саме такі вимоги, то вони в свою чергу звільняться з університету. Також додала, що їй особисто ОСОБА_2 говорив, що ОСОБА_8 не підписував взагалі накази про оголошення конкурсів, але це не відповідало дійсності. Вона також особисто запрошувала ОСОБА_2 для участі в засіданні ОСОБА_3 ради, але таке запрошення він проігнорував.

Зауважила, що кадрові працівники університету вказували на те, що наказ в.о. ректора ОСОБА_2 про оголошення конкурсів взагалі є нелегітимним. Щодо виконання обовязків ОСОБА_17 секретаря Вченої ради , то вона особисто готувала такий наказ в травні 2015 року, та в кінці липня вказаного місяця ОСОБА_17 написав заяву про звільнення його від виконання обовязків секретаря Вченої ради, та на одному з засідань секретарем Вченої ради обрано ОСОБА_11, яка до того не являлась взагалі членом ОСОБА_3 ради університету.

Свідок ОСОБА_17 показав, що він приймав участь в засіданні ОСОБА_3 ради , як вчений секретар. Рішення щодо ОСОБА_1 було прийнято позитивне, тобто його було обрано на посаду професора кафедри менеджменту. Ним було підготовлено проект рішення, який було ним та головою ОСОБА_3 ради підписано. Вказані документи ним було відповідним чином завізовано та передані через канцелярію в.о. ректора. Оскільки особи, які були обрані на посади цікавилися, чи був підписаний наказ, то він особисто запитував в.о. ректора ОСОБА_2, на що він вичерпної відповіді не надав. Також додав, що заміщення посад науково-педагогічних працівників університету зазвичай проводиться раніше звільнення науково-педагогічного працівника, з тією метою, щоб на початок навчального року відповідна особа вже була обрана на дану посаду, з числа осіб, які подали відповідні документи, бо якщо не обирати працівників раніше ніж закінчується термін контракту, а зазвичай контракти закінчуються 01 вересня відповідного року або останніх числах серпня, це фактично приведе до того, що на початок навчального року не буде кому забезпечувати навчальний процес. Фактично університет буде без науково-педагогічних кадрів, що взагалі викличе хаос в учбовому процесі. Також додав, що всі рішення, які були прийняті після 25.06.2015 року були введені в.о. ректора ОСОБА_2 в дію.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні пояснив, що усіх осіб у яких закінчувався термін дії строкового трудового договору було повідомлено за два місяці про розірвання з ними трудового договору, а тому в тому, що оголошено конкурс на заміщення вакантних посад він порушення не вбачає. Також він зазначив, що з наказом № 237-к від 23.06.2015 року, що оскаржується його взагалі ніхто не ознайомлював. На засіданні ОСОБА_3 ради 25.06.2015 року він був присутній, на якому було прийнято рішення про обрання ОСОБА_1 на посаду професора кафедри менеджменту. Рішення ОСОБА_3 ради ЧДТУ є обовязковим для виконання, а тому в.о. ректора ОСОБА_2 зобовязаний був ввести в дію рішення ОСОБА_3 ради шляхом винесення відповідного наказу.

Також зазначив, що він сам тривалий час працював ректором навчального закладу, і може з достовірністю заявити, що ніяким нормативним актом термін протягом якого повинен бути проведений конкурс не визначено. На його думку рішення ОСОБА_3 ради повинні бути введені ректором в дію і ЗУ «Про вищу освіту», який нині є діючим, ректор не наділений повноваженнями щодо не введення в дію рішення ОСОБА_3 ради, особливо, що стосується обрання науково-педагогічних кадрів, бо відповідно до вказаного закону правом обрання наділена саме ОСОБА_3 рада, як колегіальний орган.

Свідок ОСОБА_18, яка являлась завідуючою канцелярії університету, показала, що вона приймала участь в засіданні ОСОБА_3 ради та особисто бачила проект наказу, який був переданий через канцелярію університету в.о. ректора ОСОБА_2 для ознайомлення та підпису, але ОСОБА_2 підписання вищевказаного наказу було проігноровано, а не підписаний наказ не реєструється у журналі реєстрації наказів.

Свідок ОСОБА_19, яка являється начальником навчального відділу університету пояснила, що вона брала участь в засіданні ОСОБА_3 ради, яке відбулось 25.06.2015 року, також візувала проект наказу, який був підготовлений ОСОБА_17 за рішенням ОСОБА_3 ради, та знає, що вказаний проект наказу був переданий для підпису в.о. ректора ОСОБА_2, який він не підписав та не повідомив про причини такої своєї поведінки, чим фактично одноособово проігнорував рішення колегіального органу. На посаду професора кафедри менеджменту на умовах контракту було обрано ОСОБА_1 терміном на 5 років.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він працював керівником по кадрах. Всі накази реєструються у відділі кадрів після підписання його керівником чи виконуючим його обовязки. Відповідно до Постанови КМУ України № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» від 01.03.2014 року щодо можливого збільшення штатної чисельності педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів, в тому числі і за рахунок навчальних закладів переміщених з тимчасово окупованої території України та району проведення анти терористичної операції, необхідно було привести штатний розпис університету до вимог чинного законодавства, і відділ кадрів проводив певну роботу.

Коли в середині травня він вийшов на роботу після лікарняного, то поставив питання перед керівництвом університету про оголошення конкурсів для заміщення науково-педагогічних працівників. В.о. ректора ОСОБА_8 прислухався до його думки, а тому було видано накази про оголошення конкурсів на заміщення певних посад науково-педагогічних працівників. Оголошення про проведення конкурсу було опубліковано в пресі. Коли в.о. ректора після зміщення ОСОБА_4 було призначено ОСОБА_2, то останній став гробити все те хороше, що було до нього зроблено в університеті. Одним із наказів ОСОБА_2 вирішив призначити свою матір радником ректора, такий наказ ним не завізовано, так як вважає його не законним.

Після цього ОСОБА_2 прийшовши ввечері, близько 19 години, до його кабінету з юристами став вимагати від нього, щоб був підготовлений наказ про скасування раніше оголошених конкурсів, не пояснюючи причин таких дій. Також він заявив, що такі дії є незаконними, але ОСОБА_2 дав доручення опечатати кабінети відділу кадрів, а 23.06.2015 року був виданий, на його думку, нікчемний наказ № 237-к про скасування конкурсів щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників, який до того ж не був розміщений в друкованих засобах масової інформації та не погоджений з іншими структурними відділами університету, що є грубим порушенням відповідної інструкції університету.

Він особисто заявляв, як на зборах колективу, так і на засіданні ОСОБА_3 ради, що в університеті твориться безлад, після цього в нього забрали всі документи, зокрема книгу реєстрації наказів, і ОСОБА_2 сам разом з юристами реєстрували деякі накази.

Конкурси були оголошені на законних підставах, ні де, ніяким чином термін на протязі якого повинні бути проведені конкурси не встановлено.

Проект наказу був підготовлений, він його візував, але ОСОБА_2 його не підписував. Вважає, що наказ в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_2 від 23.06.2015 року № 237-к незаконний. Ніяких перепон на засіданні ОСОБА_3 ради щодо обрання ОСОБА_1 на посаду професора кафедри менеджменту не було.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 наказом ректора університету № 267-к від 01.09.2015 року було призначено на посаду професора кафедри менеджменту.

Після оголошення конкурсу на заміщення посад професора кафедри менеджменту він подав відповідні документи , а також пройшов попереднє погодження на кафедрі. Ніяких зауважень щодо не можливості прийняття його участі у конкурсі щодо обрання його на посаду професора кафедри менеджменту не було.

25.06.2015 року на засіданні ОСОБА_3 ради було обрано ОСОБА_1 на оголошену в конкурсі вакантну посаду професора кафедри менеджменту. Як йому достеменно відомо за результатами засідання ОСОБА_3 ради 25.06.2015 року був виготовлений відповідний протокол засідання ОСОБА_3 ради, а також підготовлений секретарем Вченої ради проект наказу про введення рішень ОСОБА_3 ради в дію, в тому числі і щодо обрання ОСОБА_1 на посаду професора кафедри менеджменту терміном на 5 років. Але з невідомих йому причин в.о. ректора ОСОБА_2 не підписав вказаний проект наказу, не навівши будь-яких підстав, щодо не підписання вказаного наказу, а також не повідомив його особисто та інших осіб про підстави, чим грубо порушив його конституційні права на працю.

Відповідно до п. 2.3. «Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників ЧДТУ», яке затверджено протоколом № 9 ОСОБА_3 ради від 15.04.2015 року особи, які працюють в університеті, для участі в конкурсі подають на імя ректора заяву та список наукових праць, а тому позивачем ці вимоги виконані.

Судом також достовірно встановлено, що наказ № 237-к від 23.06.2015 року був складений та підписаний особисто в.о. ректора та не був погоджений з відповідними структурними підрозділами, чим грубо було порушено п. 87 та 90 «Інструкції з діловодства в ЧДТУ». В констатуючій частині вказаного наказу не зазначено підставу, обґрунтування та мету винесення такого наказу.

На нікчемність вказаного наказу також вказує і той факт, що в наказі зазначено, «що з метою усунення порушень в частині прийняття , переведення, звільнення науково-педагогічних працівників, встановлених в акті перевірки додержання субєктами господарювання , що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту № 01-13/8-03-06/1, складеному за результатами перевірки Черкаського державного технологічного університету, виявлення причин та умов, що їм сприяють». Але такі обставини не можуть слугувати підставою для видання такого наказу, оскільки така перевірка була проведена в квітні 2015 року. Сам акт перевірки був отриманий університетом в липні 2015 року, а конкурс на заміщення вакантних посад було оголошено майже через 2 місяці після проведеної перевірки, що фактично вказує на те, що вказані оголошення про проведення конкурсу не могли бути предметом перевірки.

Також про скасування конкурсів відповідно до вище вказаного наказу не було оголошено в пресі, що також є грубим порушенням чинного законодавства.

Не може суд не звернути увагу і на те, що наказ № 237-к від 23.06.2015 року в п. 6 наказової частини забороняє проведення заходів, направлених на проведення вищевказаних конкурсів, на думку суду є волюнтариським, що грубо порушує конституційні права громадян (працівників учбового закладу), зокрема вимоги ст. 34 Конституції України де кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, а тому такий наказ не можливо вважати законним.

Відповідно до п. 2.2. «Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників ЧДТУ», яке затверджено протоколом № 9 ОСОБА_3 ради від 15.04.2015 року особи, які бажають взяти участь у конкурсі подають на імя ректора Університету такі документи: заяву про участь у конкурсі на імя ректора; заповнений особовий листок з обліку кадрів; дві фотокартки розміром 4 x 6 см; копії документів про освіту, науковий ступінь, вчене звання, засвідчені нотаріально чи в іншому встановленому законодавством порядку; копію паспорта громадянина України, засвідчену кадровою службою; список наукових праць, які свідчать про професійний рівень кандидата; інформацію про підготовку науково-педагогічних кадрів (аспірантів, докторантів); документи, що засвідчують проходження підвищення кваліфікації.

Відповідно до п. 2.3. «Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників ЧДТУ», яке затверджено протокол № 9 ОСОБА_3 ради від 15.04.2015 року особи, які працюють в університеті, для участі в конкурсі подають на імя ректора заяву та список наукових праць, а тому позивачем ці вимоги виконані, чому позивач був зобовязаний надавати ще і інші документи, як працівник університету є незрозумілим. Всі документи, які вказані у переліку, в відділі кадрів університету на імя позивача були в наявності. Не зрозуміло також яким чином відсутність в оголошенні повного переліку документів, які передбачені вказаним пунктом може обмежувати права інших осіб, які виявлять бажання брати участь в оголошеному конкурсі. В любому випадку вказані особи їх повинні були надати.

Суд, не заперечуючи щодо повноважень ректора ЧДТУ на видання наказів та розпоряджень, що передбачено ст. 34 ЗУ «Про вищу освіту», які стосуються освітнього процесу, але разом з тим суд вважає, що враховуючи положення вказаного закону щодо повноважень ОСОБА_3 ради університету, яка відповідно до ст. 36 ЗУ «Про вищу освіту» є колегіальним органом управління вищого навчального закладу, який утворюється строком на п'ять років, склад якого затверджується наказом керівника вищого навчального закладу протягом п'яти робочих днів з дня закінчення повноважень попереднього складу ОСОБА_3 ради, яку очолює голова. ОСОБА_3 раді надано повноваження щодо обрання за конкурсом таємним голосуванням на посади деканів, завідувачів (начальників) кафедр, професорів і доцентів, директора бібліотеки, керівників філій. Також однозначно п. 6 вказаної статті Закону чітко передбачено, без будь якого застереження, що рішення вченої ради вищого навчального закладу вводяться в дію рішеннями керівника вищого навчального закладу.

На думку суду з вказаної норми витікає, що враховуючи особливий статус ОСОБА_3 ради навчального закладу щодо організації навчального процесу, в тому числі і того, що стосується підбору та призначення кадрів, ректор не наділений правами щодо не введення в дію рішень ОСОБА_3 ради з таких важливих питань для навчального закладу, як обрання науково-педагогічних кадрів. Таким правом законодавець наділив саме ОСОБА_3 раду навчального закладу. Таким правом керівник навчального закладу не наділений.

Відповідно до «Положення про ОСОБА_3 раду університету» від 06.03.2015 року та Регламенту ЧДТУ (п. 2.4.3, 2.4.4, 2.4.5), голова ОСОБА_3 ради разом з ОСОБА_3 секретарем приймає участь в засіданнях ОСОБА_3 ради, визначає періодичність засідань, приймає участь в розробці плану на чергове півріччя, в якому визначаються питання , що необхідно розглянути та в подальшому в разі внесення змін до плану за погодженням з проректорами, затверджує його, що свідчить про те, що ректор університету не наділений повноваженнями будь яким чином впливати на діяльність ОСОБА_3 ради, а тим більше забороняти працівникам університету приймати участь у проведенні заходів, в тому числі брати участь у засіданні ради.

Крім того, суд звертає увагу ще й на той факт, що в.о. ректора зазначив в оспорюваному наказі, що вказаний наказ було винесено з метою усунення недоліків в призначенні на посади науково-педагогічних працівників наказом ректора без оголошення конкурсів, які були виявлені перевіркою ДІНЗ. То така підстава для наказу взагалі позбавлена будь-якої логіки, бо саме проведення конкурсів на заміщення науково-педагогічних працівників і є безпосереднім виконанням вимог ст.48 ЗУ «Про вищу освіту». Тим більше, що всі процедурні питання про їх проведення вже були на час видання вказаного наказу в університеті проведені.

Суд не заперечуючи повноважень в.о. ректора ЧДТУ, в даному випадку щодо можливості відміни конкурсу взагалі, але коли б він і прийшов до таких висновків, то вказаний наказ повинен бути вмотивованим, але як зазначено вище, взагалі будь-яка обєктивна мотивація в наказі № 237-к відсутня.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд має всі підстави визнати вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Про незаконність такого наказу та недбале і безвідповідальну його підготовку взагалі, наглядно підтверджує і той факт що ним скасовувались накази про відміну раніше оголошених конкурсів. Фактично скасований наказ № 212-к від 10.06.2015 року, який взагалі не стосується оголошення конкурсу, а згідно вказаного наказу встановлені надбавки деяким працівникам університету. Про оголошення конкурсу був виданий в.о. ректора ОСОБА_8 № 214-к від 10.06.2015 року який є не скасованим.

Як було зазначено вище на виконання рішень ОСОБА_3 ради від 25.06.2015 року був виготовлений протокол засідання, підписаний головою ОСОБА_3 ради та її секретарем, крім того відповідно до вимог законодавства з метою введення рішень ОСОБА_3 ради в дію, ОСОБА_3 секретарем було підготовлено відповідний проект наказу, який був погоджений в установленому відповідно до вимог закону порядку та вимог Регламенту ЧДТУ та поданий на підпис в.о. ректора ОСОБА_2.

Даний факт повністю підтверджується показами свідків ОСОБА_16, ОСОБА_21, ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_18, ОСОБА_20 суть, яких була викладена вище та з яких витікає, що проект такого наказу готувався та візувався ними, вони також підтвердили свої особисті підписи на копії який є в матеріалах справи. За таких обставин суд вважає, що ствердження відповідачів про те, що проект такого наказу не існував взагалі та його відсутність у матеріалах з діловодства університету є нікчемними, та такими, що б виправдати незаконні дії в.о. ректора по не введенню вказаного рішення ОСОБА_3 ради в дію, безпідставно проігнорувавши її рішення.

Відповідно до п. 7.1 Положення щодо заміщення посад науково-педагогічних працівників ЧДТУ зі змінами від 15.06.2015 року Рішення ОСОБА_3 ради університету про результати конкурсу затверджуються наказом ректора та є підставою для видання наказу ректора /проректора/ про прийняття на роботу.

На думку суду, навіть в тому випадку, коли б в.о. ректора не погодився з вказаним рішенням ОСОБА_3 ради та введенням його в дію, він зобовязаний був би написати вмотивоване рішення з цього приводу та постановити відповідний наказ, а не зухвало заперечувати існування такого проекту взагалі, а також повідомити про прийняти ним рішення, як ОСОБА_3 раду, так і осіб яких воно стосується, чого виконано не було. На думку суду це є результатом помсти ОСОБА_4, а також і тим особам, які були якимось чином повязані з нею та направлено на те, щоб не надати їм роботи в університеті взагалі, що грубо порушує їх Конституційні права на працю. Але як зазначено вище в.о. ректора ОСОБА_2 цього не зробив та взагалі пішов на фальсифікацію того факту, що такий проект наказу взагалі існував. В судовому засіданні безперечно доведено, що проект наказу існував.

Суд звертає увагу, що представники відповідача в своїх поясненнях стверджують, що при виданні наказу № 237-к керівник міг порушити внутрішні положення та інструкції, щодо візування певними структурними підрозділами проектів наказів, а в інших моментах, звертають особливу увагу на те чи інше порушення, на їх думку, певного Положення чи інструкції для обґрунтування своїх незаконних дій та заперечують навіть загальновідомі факти (заперечують навіть що, ОСОБА_17 займав посаду секретаря Вченої ради і т.п.).

Що стосується твердження відповідачів про незаконність вимог щодо безпідставності вимог позивача щодо зобовязання в.о. ректора укласти з ним контракт терміном на 5 років, бо відсутні відповідні правові підстави, то суд вважає, що воно є незаконним, виходячи з наступного.

Дійсно відповідно до вимог ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати необхідні умови праці.

Особливою формою, відповідно до ч. 3 вказаної статті трудового договору, є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення, і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контакту визначається законами України.

Відповідно до Постанови КМУ від 19.03.1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» зазначено, що контрактна форма трудового договору застосовується у випадках, прямо передбачених чинним законодавством, щодо працівників, які працюють або працевлаштовуються за трудовими договорами на визначений строк чи на час виконання певної роботи.

Пунктом 11 статті 55 ЗУ «Про вищу освіту» та «Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навальних закладів третього та четвертого рівнів акредитації» визначається, що науково-педагогічні працівники обираються за конкурсом на вакантні посади науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, а саме: завідуючих кафедрами, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів, асистентів, порядок проведення якого затверджується ОСОБА_3 радою вищого навчального закладу.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що діючим ЗУ «Про вищу освіту» з науково-педагогічних працівниками, які обрані на відповідні посади повинен укладатися контракт, і як зазначено в ст. 35, 43 вказаного Закону такі контракти повинні укладатись строком на 5 років.

В даному випадку на думку суду, слід керуватись не тільки нормами Кодексу законів про працю, а і спеціальним законом «Про вищу освіту», який безпосередньо регулює контрактну форму укладення такої трудової угоди, саме з науково-педагогічними працівниками і підставою для укладення такої угоди є лише рішення ОСОБА_3 ради навчального закладу.

Так як ОСОБА_3 радою позивач був обраний на відповідну посаду, то в.о. ректора зобовязаний був ввести в дію вказане рішення, уклавши з ним контракт терміном на 5 років. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що тільки ОСОБА_3 раді вищого навчального закладу надано право щодо обрання і призначення науково-педагогічних працівників, і таким правом ректор навчального закладу, не дивлячись на широкі повноваження, які йому надані, відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про вищу освіту», не наділений.

Закон з цих питань зобовязує його лише ввести в дію відповідне рішення ОСОБА_3 ради, не надаючи йому будь-яких виключень.

Щодо заперечень відповідачів про відсутність правового обґрунтування у необхідності укладання контракту на 5-річний термін, які посилаються при цьому на відсутність будь-яких правових підстав, то представники відповідача мабуть взагалі не вивчали вказаний закон, або ж вивчали тільки з тою метою, щоб узаконити незаконні дії в.о. ректора ОСОБА_2. Зокрема ст. 43 ЗУ «Про вищу освіту» та в Рекомендаціях у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 26.11.2015 р. N 1230 чітко вказано, що при прийнятті на роботу після успішного проходження конкурсу укладається строковий трудовий договір (контракт) строком на 5 років.

Саме вказаними положеннями слід керуватись при визначенні терміну, на який повинен був укладатись контракт та і керувавалась ОСОБА_3 рада університету, вирішуючи питання про обрання позивача професором кофедри менеджементу ЧДТУ терміном на 5 років.

Посилання представників відповідача на те, що конкурс може оголошуватись лише після того як та чи інша особа звільниться в установленному порядку, на думку суду, є недоречною, так як відповідно до ст. 35, 43, 55 ЗУ «Про вищу освіту» керівники факультету кафедри та науково-педагогічні працівники обираються ОСОБА_3 радою навчального закладу в порядку конкурсного відбору та в порядку обрання за конкурсом, що безпосередньо працюють в начальному закладі.

Ці положення Закону деталізовано в п. 4 Рекомендацій у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 26.11.2015 р. № 1230, в яких також вказано, що конкурс на заміщення посади науково-педагогічного працівника в порядку конкурсного відбору рекомендовано оголошувати не пізніше, ніж через два місяці після набуття нею статусу вакантної, а в порядку обрання за конкурсом не пізніше, ніж за три місяці до закінчення терміну дії трудового договору (контракту) з науково-педагогічним працівником (не пізніше, ніж через два місяці після набуття нею статусу вакантної). При цьому дату публікації оголошення рекомендуємо вважати першим днем оголошеного конкурсу.

При цьому суд зазначає, що хоча Рекомендації були прийнятті Міністерством освіти та науки України після оголошених конкурсів, які були скасовані наказом № 237-к, виданим в.о. ректра ОСОБА_2, але вони відповідали вимогам діючого закону, а тому об?єктивних підстав для їх відміни не існувало, про що було зазначено вище.

Як встановлено судом, посада, на яку було обрано ОСОБА_1 автоматично ставала вакантною з 31.08.2015 року, а тому відповідала у порядку обрання за конкурсом відповідно Рекомендацій у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 26.11.2015 р. № 1230, саме обранню в строк не пізніше, ніж за три місяці до закінчення терміну дії трудового договору (контракту) з науково-педагогічним працівником. Посилання відповідачів на ту обставину, що ніякими правових підстав укладення контракту саме на пятирічний термін не має, суд розцінює як ігнорування нормами чинного законодавства та виправдати неправомірні дії в.о. ректора університету.

Не є обґрунтованими і посилання представників відповідача на те, що рішення ОСОБА_3 ради від 25.06.2015 року не може бути введено в дію, ще й по тій причині, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10.2015 року по справі № 711/6350/15-ц, яке набуло законної сили визнано не законним та скасовано документи щодо формування складу ОСОБА_3 ради ЧДТУ, суд вважає не обґрунтованими, тому що воно ніяким чином не ставить під сумнів легітимність ОСОБА_3 ради станом на 25.06.2015 року та не скасовує рішень, прийнятих в цей день ОСОБА_3 радою університету і взагалі ніяким чином не стосується розгляду справи в даному судовому засіданні.

Вказане обєктивно підтверджує і ті обставини, що після вказаного рішення ОСОБА_3 рада університету в такому ж самому складі неодноразово засідала та приймала відповідні рішення, які були введені в дію наказами того ж в.о. ректора та ніяких питань, щодо легітимності рішень ОСОБА_3 ради у того ж в.о. ректора не виникало, як не виникало іх і у представників відповідача, які представляли інтереси закладу в судовому засіданні При цьому в цих засіданнях секретарем Вченої ради був ОСОБА_17 на якого представники відповідача вказували що таким він не був.

Необґрунтованим також є посилання представників відповідача щодо невідповідності складу суду вимогам обєктивного та неупередженого розгляду справи, при цьому посилаючись на те, що на їх думку суд порушував принцип диспозитивності та з власної ініціативи витребовував докази, а також, що органами слідства відкрито кримінальне провадження за фактом незаконного втручання в автоматизовану систему документообігу, які повязані з тим, що судді Смоляру А.О. було розподілено декілька справ з позовами працівників ЧДТУ. В звязку з цим головуючому неодноразово з надуманих мотивів заявлялись відводи. Крім того, особисто Міністром освіти та науки під час розгляду справи в суді двічі було дано інтервю в засобах масової інформації, а саме на телебаченні, в яких він намагався вказати, що рішення суду, на його думку, буде прийняте на користь позивачів, що є нічим іншим як незаконний вплив державного діяча на прийняття рішення судом, що є недопустимим.

Абсолютно надуманим є твердження в дебатах представника відповідача щодо витребування доказів з ініціативи суду, оскільки необхідні докази витребовувались тільки за клопотанням та узгодженням думки щодо цього учасників процесу.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що права позивача були грубо порушені, а тому вони повинні бути захищені в судовому порядку. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що не введення в дію рішення ОСОБА_3 ради щодо укладення з позивачем ОСОБА_1 контракту грубо порушує його конституційні права на працю, зокрема в тому, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Держава повністю здійснює умови для повного зідйснення права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діляьності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Ці основоположні принципи були грубо проігноровані в.о. ректора, а тому повинні бути захищені судом.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. В даному випадку позивач звільняється від сплати судового збору при подачі позовної заяви, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в розмірі 487 грн. 20 коп.( 1218х 0.4 = 487,20 грн.). При подачі заяви позивачем ОСОБА_1 було безпідставно сплачено судовий збір в сумі 244 грн., а відповідно до п. 1 ст.. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.8, 43, 55 Конституції України, ст..ст. 35, 36, 43, 55 ЗУ «Про вищу освіту», ст.. ст.. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Черкаського Державного технологічного університету про визнання незаконним та скасування наказу та зобовязання укласти контракт задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. ректора Черкаського державного технологічного університету від 23.06.2015 № 237-к.

Зобов'язати в.о. ректора ЧДТУ ОСОБА_2 ввести в дію рішення ОСОБА_3 ради Черкаського державного технологічного університету (протокол №13 від 25.06.15р.), в частині щодо обрання ОСОБА_1 на посаду професора кафедри менеджменту на умовах контракту, шляхом видачі наказу згідно вказаного рішення ОСОБА_3 ради ЧДТУ.

Сягнути з Черкаського Державного технологічного університету на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Повернути позивачу ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір в сумі 244 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: ОСОБА_22