Справа № 202/8128/15-ц
Провадження № 2/202/357/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію. В обґрунтування позову зазначає, що 12 серпня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк») було укладено договір поруки №223060, відповідно до умов якого позивач поручився за позичальником ОСОБА_2 усіх її зобовязань, що виникли з кредитного договору про надання споживчого кредиту №0 від 12 серпня 2009 року. Вважає вищезазначений договір поруки таким, що припинив свою дію на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. У позовній заяві зазначає, що з довідки-розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором виникла 13 лютого 2012 року, внаслідок чого настав строк виконання основного зобовязання за кредитним договором. За таких обставин, на думку позивача, у ПАТ «УкрСиббанк» виникло право предявлення вимоги до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 14 лютого 2012 року, яким банк не скористався. Таким чином строк такої вимоги поручителю сплинув 15 серпня 2012 року. На час подання даної позовної заяви позивач вимог про виконання порушеного зобовязання боржника не отримував, натомість у 2014 році банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з нього заборгованості солідарно з позичальником за вищезазначеним кредитним договором.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання призначене на 10 травня 2016 року повторноне зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. В матеріалах справи наявні заперечення проти позову, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що останній платіж по процентам здійснювався позичальником 25 листопада 2013 року. 09 січня 2014 року на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушень, які так і не були виконані. Тому підстав вважати, що банком порушено строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, для визнання договору поруки припиненим, у звязку із пропуском шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя, відсутні.

ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 10 травня 2016 року не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 31900 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50% річних. Строк погашення кредиту не пізніше 15 серпня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 12 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір поруки № 223060 від 12 серпня 2008 року, за умовами якого відповідач поручився перед позивачем за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань перед позивачем, що виникають з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 серпня 2008 року.

Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори.

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони, керуючись умовами частини четвертої ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 26.11.2014 року у справі № 6-75 цс14 - якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

З довідки-розрахунку, наданого банком, вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором виникла починаючи з 13 лютого 2012 року, внаслідок чого, на підставі п.5.5 кредитного договору в ПАТ «УкрСиббанк» з 14 лютого 2012 року виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором

Оскільки строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання, забезпеченого порукою. У даному випадку шестимісячний строк сплинув 15 серпня 2012 року.

Судом встановлено, що 03 березня 2014 року ПАТ «Украсиббанк» звернулись до Ідустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа №202/3150/14-ц.

Таким чином, позов до поручителя ОСОБА_1 подано банком після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 256, 257, 267, 526, 546, 553, 554, 556, 559, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію задовольнити.

Визнати договір поруки №223060 від 12 серпня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» припиненим з 15 серпня 2012 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Повний текст рішення буде виготовлений до 14 травня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.