Справа № 473/4175/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"17" жовтня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області, про поділ земельної ділянки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки в натурі в якому вказував, що він разом з відповідачкою є співвласниками нерухомого майна, в тому числі й земельної ділянки площею 0,1730 га., розташованої по АДРЕСА_1, призначеної для ведення особистого селянського господарства, а саме позивачу належить 57/100 часток ділянки, ОСОБА_3 - 43/100 часток цього майна.

В зв'язку з наявністю спору та неможливістю спільного користування співвласниками земельною ділянкою, самовільного користування ОСОБА_3 за рахунок позивача більшою частиною ділянки, ніж їй на лежить, а також неможливістю добровільного вирішення питання про реальний поділ цього майна, а тому ОСОБА_1 просив про судовий розподіл майна в натурі відповідно до часток його співвласників.

Ухвалою суду від 31 травня 2016 року третю особу - Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області замінено його правонаступником - Управлінням Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що за взаємною згодою сторін між ними склався порядок користування спільною земельною ділянкою в рівних частках згідно 1-го варіанту судової земельно-технічної експертизи. Вказаний порядок зберігається протягом тривалого часу та був обумовлений розміром часток у праві спільної власності, які існували раніше. Водночас вказували на те, що ОСОБА_3, незважаючи на зміну часток, дійсно користується земельною ділянкою в більшому розмірі, ніж їй належить згідно правовстановлюючого документа, проте збільшення розміру ділянки відбулося не за рахунок позивача, а за рахунок самовільного приєднання земель комунальної власності. За таких обставин, враховуючи відсутність спору, відсутність підстав для зміни порядку користування спірною ділянкою та її поділу відповідно до розміру часток співвласників, неврахування експертом під час визначення варіантів поділу землі місця розташування будівель, споруд, насаджень, а тому останні вважали, що в задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити, а в разі задоволення - провести поділ за 1-м варіантом судової експертизи (згідно порядку користування, який фактично склався між співвласниками).

Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі в судове засідання не з'явився.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, роз'яснення судового експерта Лесків С.А., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема в судовому засіданні встановлено, що сторони є співвласниками земельної ділянки площею 0,1730 га., розташованої по АДРЕСА_1, призначеної для ведення особистого селянського господарства, а саме позивачу належить 57/100 часток ділянки, ОСОБА_3 - 43/100 часток цього майна.

ОСОБА_1 бажає провести поділ спірної земельної ділянки, проте сторони не можуть досягти згоди щодо порядку поділу, що вказує на наявність між ними спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України).

Разом з тим згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації (ч.ч. 1, 3-4 ст. 88 ЗК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п. «е» п. 18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.

З висновку судової земельно-технічної експертизи №125-028 від 26 травня 2016 року вбачається, що спірна земельна ділянка може бути поділена за двома варіантами:

-згідно фактичного порядку користування, що склався між співвласниками, проти якого не заперечувала сторона відповідача (1-ий варіант експертизи);

-згідно ідеальних часток співвласників у праві власності, на якому наполягала сторона позивача (2-ий варіант експертизи).

Як вбачається з роз'яснень судового експерта Лесків С.А. при обранні кількості та змісту варіантів поділу ділянки було враховано технічну можливість її поділу та пропозиції співвласників, кожен з яких запропонував по одному варіанту поділу цього майна. Інших пропозицій від останніх не надходило.

При цьому посилання сторони відповідача на неврахування експертом під час визначення варіантів поділу землі місця розташування будівель, споруд, насаджень не приймаються судом до уваги, оскільки спірна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення та на ній не розташоване будь-яке нерухоме майно (будівлі).

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, а саме плану-схеми та плану горизонтальної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_1, судової експертизи №125-028 від 26 травня 2016 року, а також роз'яснень експерта Лесків С.А., сторонами було самовільно збільшено розмір спірної земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності.

Крім цього ОСОБА_3 за рахунок позивача користується більшою частиною ділянки, ніж їй належить (згідно ідеальних часток в користуванні ОСОБА_1 повинно бути 986,1 кв.м., ОСОБА_3 - 743,9 кв.м.; фактично в користуванні ОСОБА_1 - 862 кв.м., ОСОБА_3 - 868 кв.м.). З пояснень сторін, їх представників, показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається, що такий порядок склався між сторонами за їх погодженням.

Водночас, як раніше зазначено судом, співвласники майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, при поділі мають право вимагати виділення належної їм частки зі складу земельної ділянки.

Вказане узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, згідно яких право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Аналогічно, згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Доводи сторони відповідача про те, що при поділі першочерговому врахуванню підлягає встановлений між співвласниками порядок користування спільним майном є вірними лише частково. Дійсно, суд зобов'язаний враховувати такий порядок, проте законом передбачено, що першочерговим є врахування розміру часток співвласників.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі №6-12цс13 (справа про поділ будинку), застосування якої є доречним й до земельного спору, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, є обов'язковою для них при здійсненні ними виключно правомочностей володіння і користування спільним майном.

Водночас визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

За встановлених обставин суд вважає, що поділ спірної ділянки слід провести за 2-м варіантом судової експертизи, оскільки виключно такий із запропонованих варіантів буде відповідати вимогам закону та інтересам сторін.

В силу ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 також слід стягнути понесені останнім судові витрати, а саме 551,20 грн. судового збору та 3 400 грн. витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області, про поділ земельної ділянки в натурі - задовольнити повністю.

Поділити в натурі земельну ділянку площею 1 730 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий НОМЕР_1:

-виділивши в натурі у власність ОСОБА_1 відповідно до 2-го варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи №125-028 від 26 травня 2016 року земельну ділянку площею 986,1 кв.м. (позначену на плані додатку №2 експертизи зеленим кольором), що складає 57/100 частин загальної площі ділянки;

-виділивши в натурі у власність ОСОБА_3 відповідно до 2-го варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи №125-028 від 26 травня 2016 року земельну ділянку площею 743,9 кв.м. (позначену на плані додатку №2 експертизи жовтим кольором), що складає 43/100 частин загальної площі ділянки.

Лінія розділової межі для поділу землі між співвласниками відповідно до 2-го варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи №125-028 від 26 травня 2016 року (позначена на плані додатку №2 експертизи) пройде:

-від правої бокової межі уздовж передньої межі довжиною 15,63 м.;

-поворот вгору уздовж існуючої внутрішньої розділової межі завдовжки 37,79 м.;

-поворот вліво довжиною 25,42 м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 951 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв