АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №211/1924/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1186/К/16 суддя Бардін О.С.
Категорія №52 (І) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.

за участю секретаря: Маслової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року по справі за позовом Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради - Виноградов Денис Васильович,

педагог - ОСОБА_6, -

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради (надалі - Виконком) звернувся до ОСОБА_4, ОСОБА_2 з позовом, в якому просив суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь опікуна дітей, або державного закладу в якому будуть перебувати діти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 й малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь опікуна дітей, або державного закладу в якому будуть перебувати діти у розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог посилаючись на те, що батьками малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_4 має неповнолітню дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебувають в КЗО «Криворізький багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Перлина» ДОР», їх батьки не вирішують свої соціально-побутові проблеми та не намагаються повернути на постійне місце проживання та виховання своїх дітей, не цікавляться їх здоров'ям та життям, свідомо ухиляються від покладених на них батьківських обов'язків. Старша донька - ОСОБА_9 навчається у Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцеї та проживає у сторонніх осіб, які займається її вихованням та утриманням. Мати дітей ОСОБА_4 вироком Довгинцівським районним судом м. Кривого рогу від 25 травня 2015 року визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України. ОСОБА_2 з 22 вересня 2014 року по теперішній час знаходиться під вартою за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 КК України.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року позовні вимоги Виконкому Довгинцівської районної в місті ради задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з кожного окремо, аліменти на утримання малолітніх дітей на користь опікуна чи закладу, в якому вони будуть перебувати, в розмірі 1/3 частини усіх видів їх заробітків (доходів), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягненням дітьми повноліття, починаючи з 02 квітня 2015 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущеного до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з кожного окремо, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд дійшов помилкового висновку про позбавлення його батьківських прав, не врахувавши, що він знаходиться під вартою та його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 КК України, на момент винесення рішення і до теперішнього часу, не доведено. Крім того, вважає, що зловживання спиртними напоями та застосування фізичного і психологічного насилля до своїх дітей не свідчить про ухилення від їх виховання до взяття під варту. Також вважає, що судом не враховано інтереси дітей та не з'ясовано їх думку з приводу позбавлення його батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_4 рішення суду не оскаржила, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради до ОСОБА_4 про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України наявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 був завчасно належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги (а.с. 128), колегія суддів, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради - Виноградова Д.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які у присутності старшого вихователя Комунального закладу освіти «Криворізький багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Перлина» ДОР» - ОСОБА_6, кожен окремо, пояснили, що на їх думку батька ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав щодо них, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю неповнолітніх - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на час розгляду справи досягла повноліття (а.с. 4,5,6).

ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4,5).

Неповнолітні ОСОБА_8. та ОСОБА_7 з 06 жовтня 2011року проживають та навчаються в КЗО «Криворізький багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Перлина» ДОР», а з 15 вересня 2014 року постійно перебувають в закладі. Мати двічі в місяць відвідує дітей, але при цьому не цікавиться їхнім життям, здоров'ям та успіхами в навчанні. Її візити базуються на тому, що побачила дітей, передала їм речі, після чого намагається швидко покинути навчальний заклад (а.с.16).

Вироком Довгинцівського районним судом м. Кривого рогу від 25 травня 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, та встановлено, що відповідачі зловживали спиртними напоями, ОСОБА_2 застосовував фізичне та психологічне насилля до всіх дітей, бив їх кулаками та взутими ногами, погрожував вбити. Мати дітей була байдужа до всього, що відбувалось. Неналежне виконання ОСОБА_4 батьківських обов'язків привело до тяжків наслідків. ОСОБА_2 застосовував сексуальне насильство до ОСОБА_9 внаслідок чого вона завагітніла, вимушена була зробити оперативне переривання вагітності 11 липня 2014 року (а.с. 56-57).

ОСОБА_2 з 22 вересня 2014 року по теперішній час знаходиться під вартою за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 КК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що останній не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, не турбується про їх духовний розвиток, що є підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд з огляду на наступне.

Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створити належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати їх до самостійного життя та праці.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що зловживання ним спиртними напоями та застосування фізичного і психологічного насилля до дітей не свідчить про ухилення від їх виховання не можуть взятись до уваги, як докази на підтвердження належного виконання ним батьківських обов'язків, оскільки такі дії порушують права дітей щодо зростання в атмосфері любові та поваги до їх гідності, встановлені Декларацією з прав дитини, ст. 150 Сімейного Кодексу України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", яке є частиною національного законодавства України, наголошено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути по будоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

З 08 липня 2014 року сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_10 поставлена на облік сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків та незадовільним санітарно-гігієнічним станом умова проживання (а.с. 9-11).

Вироком Довгинцівського районним судом м. Кривого рогу від 25 травня 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України.

При цьому, зазначеним вироком суду також встановлено, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, застосовував фізичне та психологічне насилля до всіх дітей, бив їх кулаками та взутими ногами, погрожував вбити. Мати дітей була байдужа до всього, що відбувалось. Неналежне виконання ОСОБА_4 батьківських обов'язків привело до тяжків наслідків. ОСОБА_2 застосовував сексуальне насильство до ОСОБА_9 внаслідок чого вона завагітніла, вимушена була зробити оперативне переривання вагітності 11 липня 2014 року.

На теперішній час ОСОБА_2 перебуває під вартою в Криворізькій установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №3 з 22 вересня 2014 року за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 КК України.

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в ради № 39 від 31 березня 2015 року , позбавлення ОСОБА_2 та батьківських прав щодо дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є доцільним.

При цьому, відповідач ОСОБА_2, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, не надав жодних доказів щодо належного виконання ним своїх батьківських обов'язків. Так, матеріали справи не містять відомостей щодо позитивних характеристик останнього, як батька неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7. Немає посилань на такі дані й в апеляційній скарзі відповідача, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 не доведено, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Більш того, сама апеляційна скарзі свідчить про те, що ОСОБА_2 вважає прийнятним вживання алкогольних напоїв, застосування фізичного і психологічного насилля по відношенню до своїх дітей, що характеризує його, як особу, яка неналежним чином відноситься до своїх батьківських обов'язків та не поважає гідність власних дітей.

В силу вимог ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї (ч.1); дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав (ч.2); суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3).

Неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7, допитані судом апеляційної інстанції при перевірці доводів апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було з'ясовано їх думку, пояснили, що батько ОСОБА_2 вживав алкогольні напої, бив їх та не виконував своїх батьківських обов'язків, а тому його треба позбавити батьківських прав.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 164 СК України дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог і позбавив ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши з нього аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячої установи або на користь опікуна, якому буде передана дитина відповідно до чинного законодавства.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими матеріалами справи і поясненнями сторін.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, залишає рішення суду без змін та відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: