Справа № 300/407/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Кожух О.А.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.,

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 30 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка 11.05.2016 звернулася до суду з указаним позовом, та зазначала, що з 2003 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано у 2007 році. Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю. Позивач вказувала, що син є інвалідом із народження із діагнозом дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез, симптоматична епілепсія. Відповідач проживає окремо від сина, працює на двох місцях роботи, проте коштів на утримання сина не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі 1/2 частини всіх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а також аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх доходів на весь час проживання із дитиною-інвалідом.

Рішенням Воловецького районного суду від 30.08.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2016 до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 11.05.2016 на весь час проживання із дитиною-інвалідом та опікування нею. У задоволенні решти вимог відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 Просить рішення у частині визначеної судом дати початку стягнення аліментів на утримання сина змінити, та стягувати такі аліменти з 01.09.2016 у визначеному місцевим судом розмірі, а також просить скасувати рішення у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2, та у задоволенні такої вимоги - відмовити.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без зімн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на їх представників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом установлено, що сторони з 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 10).

21.04.2007 зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами, що стверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Малолітній ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом з діагнозом дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез, симптоматична епілепсія. Згідно довідки Обласної дитячої лікарні № 16/0113 від 22.04.2016 потребує домашнього догляду (а.с. 13, 14,72,75).

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 був пересвідчений ЛКК як дитина-інвалід, що стверджується випискою з протоколу ЛКК № 016/1298 від 19.10.2016 (а.с.112), довідкою Обласної дитячої лікарні № 16/0270 від 19.10.2016 підтверджено, що дитина потребує домашнього догляду (а.с.113).

Дитина проживає спільно з позивачкою окремо від відповідача, що підтверджується довідками виконкому Воловецької селищної ради від 21.01.2016 № 219 (а.с.12) та від 02.08.2016 № 2927 (а.с.73).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначений розмір аліментів на утримання сина відповідач не оспорює, а його доводи про необхідність зміни дати початку стягнення таких аліментів є необґрунтованими, оскільки, в силу вимог ст.ст. 79 та 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи те, що позовну заяву подано ОСОБА_2 11.05.2016, місцевим судом вірно визначено дату початку стягнення аліментів. Посилання скаржника на те, що ним сплачувалися аліменти за травень-липень 2016 року не спростовують висновку суду, а натомість можуть бути враховані державним виконавцем, у разі підтвердження відповідних сплачених сум, при обчисленні ним конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів, на стадії виконання судового рішення.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 необхідно вказати наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Як установлено вище малолітній ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом та потребує домашнього догляду (а.с. 13, 14, 72,75, 112, 113). Із долучених виписок з історії хвороби ОСОБА_3 слідує, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду (а.с. 31-36), при цьому опікується сином ОСОБА_2,яка отримує державну соціальну допомогу дитині-інваліду загальна сума якої з лютого по липень 2016 склала 10928,88 грн.

Відповідач є працездатним особою, працевлаштованим - працює єгерем Воловецької районної організації УТМР з 21. Березня 2013 року на неповний робочий день (а.с.18), а також з січня 2013 року працює водієм у Воловецькій СЕМД - структурного підрозділу Закарпатського територіального центру екстренної медичної допомоги і його дохід на цій посаді з серпня 2015 року по січень 2016 року склав 19815,93 грн. (а.с.20,21). А отже, відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу.

Будь-яких даних щодо наявності у відповідача інших утриманців матеріали справи не містять.

Доводи відповідача, що він може доглядати за дитиною, а позивач може в цей час працювати, судова колегія до уваги не бере, оскільки, зокрема, з позовом про визначення місця проживання дитини з ним відповідач не звертався.

Судова колегія вважає, що розмір аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, та не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду в цій частині.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ухвалене у відповідності до матеріального закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому, відповідно до ст.308 ЦПК України скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ч. 1 307, 308, 313, п. 1ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 30 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді: