Номер провадження 2/754/4871/16
Справа №754/9816/16-ц
18 жовтня 2016 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири,
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 не проживає у даному приміщенні більше ніж один рік.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Представник Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із клопотанням про залучення до справи відповідача Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію.
Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 03.01.1972 року отримала Ордер № В174149 на житлове приміщення - двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на проживання сім'ї у складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується копією ордеру, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради (а.с. 8).
Відповідно Витягу з розпорядження Представника Президента України у Ватутінському районі м. Києва "Про зміну договору найму житлових приміщень громадянам Ватутінського району" від 11.11.1993 року змінено договір найму двокімнатної квартири №110, жилою площею 27,6 кв.м. по АДРЕСА_1 та укладено його з ОСОБА_1, у зв'язку з переходом матері-власника особового рахунку на іншу житлову площу, в квартирі проживають: ОСОБА_1, дочка ОСОБА_11, колишній чоловік ОСОБА_12 (а.с. 9).
ОСОБА_1 зареєстрована, проживає разом із сім'єю та є власником особового рахунку квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва від 08.06.2016р. №1204 (а.с. 10).
ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва від 08.06.2016р. №1204, як колишній член сім'ї позивача (а.с. 10).
25 лютого 1996 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, прізвище якої після розірвання шлюбу "ОСОБА_1", що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 14).
ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1, його власних речей в квартирі немає, що підтверджується Актами комісії від 01 квітня 2015 року, 20 квітня 2015 року (а.с. 11-12).
Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду в зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника) - протягом усього часу виконання цих обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.
Згідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені
строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Відповідно до ст. 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, оскільки не користується житлом більше шести місяців без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК УРСР,
Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.