Провадження № 6-258/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - Кісельової В.В. , стягувач: ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3, зацікавлена особа- Карпова ОСОБА_4 про визначення частки боржника у праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Кісельова В.В. звернулася до суду з поданням в якій просить визначити частку боржника ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 визнавши право власності на 1/8 частки квартири за боржником; зобов»язати ОСОБА_3 здійснити державну реєстрацію права власності на 1/8 частини даної квартири.

В обґрунтування своєї заяви державний виконавець Кісельова В.В. зазначила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №760/23813/14 ц, виданого 18.01.2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1 562 211, 78 грн. та судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Боржником рішення суду у добровільному порядку не виконано.

Державний виконавець посилається на те, що боржнику на праві спільної сумісної власності з його дружиною ОСОБА_5 належить ? частини квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира набута дружиною боржника внаслідок державної приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.12.1998 року.

Враховуючи, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та вживає заходи щодо відчуження належного на праві власності йому майна, відсутність у нього іншого майна на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, державний виконавець просить виділити частку боржника із спільної сумісної власності, як майна подружжя з метою виконання рішення суду.

Крім того, просив зобов'язати боржника вчинити дії щодо реєстрації права власності на 1/8 частики спірної квартири.

В судовому засіданні представник стягувача подання підтримав частково.

Представник боржника просив відмовити у задоволенні подання посилаючись на його необґрунтованість. Також зазначив, що ОСОБА_5 подарувала свою частку у спірній квартирі, своєму сину, а тому вважає, що підстав для задоволення подання не має.

Державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Кісельова В.В., ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду повідомлені

Відповідно до ч. 2 ст. 379 ЦПК України неявка сторін та інших осіб в судове засідання не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Вислухавши пояснення представника стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №760/23813/14 ц, виданого 18.01.2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 1 562 211, 78 грн. та судового збору у розмірі 3654,00 грн.

22.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 29.01.2016 року .

Разом з цим, на даний час вказане рішення суду не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що 08.10.1983 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м.Києва 11.12.1998 року, ОСОБА_3, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належить у рівних частинах квартира АДРЕСА_1.

Вбачається, що ? часка цієї квартири, яка належала ОСОБА_3 була відчужена на користь ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 29.12.2014 року.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, дружина боржника -ОСОБА_5 набула права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 в порядку приватизації житлового фонду.

Відповідно до вимог чинного законодавства, спільною сумісною власністю подружжя,зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Оскільки, приватизація є безоплатна передача квартири у приватну власність, то спільна власність виникає лише серед учасників приватизації, і не породжує спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Законом України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 09.02.2011р., статтю 61 Сімейного кодексу України доповнено частиною п'ятою, згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації .

Відповідно до Законом України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 17 травня 2012 року, частину першу статті 57 доповнити пунктами 4 і 5 такого змісту: "4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України"; 2) частину п'яту статті 61 виключити.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.99 N 1-рп/99 у справі N 1-7/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З огляду на викладене, приватизація спірної квартири відбулася 1998 році, а тому ? частка квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 не відноситься до об'єкту спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене вище, підстав для задоволення подання про визначення частки майна боржника у праві спільної часткової власності ОСОБА_5 не має.

Крім того, подання не підлягає задоволенню також з тих підстав, що питання про визнання права власності, як і здійснення держаної реєстрації права власності, підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-3, 50-57, 379 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Кісельової В.В. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: