Справа № 766/2793/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді : Котьо І.В.

секретаря : Лисенко К.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради та Служба у справах дітей Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що 07 вересня 2012 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні .

У шлюбі народилась дитина - донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як шлюбні стосунки фактично припинились з липня 2015 року і їх відновлення є не доцільним тому, що вони втратили почуття та взаємну повагу один до одного , просила суд розірвати укладений між ними шлюб.

Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто домовленості , щодо місця проживання доньки , просила суд визнати місце проживання дитини з нею .

Позивач та її представник за договором адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позов і просила суд його задовольнити , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не зявився , про дату , час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача , за договором адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог заявлених позивачем як в частині розірвання шлюбу так і в частині визначення місця проживання дитини з позивачем , але просила суд визначити конкретне місце проживання дитини , що дасть відповідачу без можливість , без перешкод , зустрічатись з дитиною та приймати участь у її вихованні та утриманні .

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради до судового засідання не зявився подав заяву про розгляд справи за їх відсутності .

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні підтримала позов заявлений позивачем в частині визначення місця проживання дитини та вважала доцільним , в інтересах малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити місце проживання з мамою. Крім того умови в яких проживає дитина разом з мамою та старшим братом є задовільні та відповідають потребам дитини її віку.

Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , суд встановив, що сторони, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_6 07 вересня 2012 року зареєстрували у РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні шлюб про, що зроблено відповідний запис № 305 в Книзі реєстрації шлюбів і згідно до свідоцтва про шлюб позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_2 .

Як слідує зі свідоцтва про народження вданого ВРАЦС РС Суворовського РУЮ у м. Херсоні 24 лютого 2015 року , ОСОБА_5 народилась 03 лютого 2015 року і її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27 вересня 2016 року проведений відповідно до вимог ч.5 ст. 19 СК України позивач проживає ,без реєстрації, разом з дітьми: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 (колишня Краснощекіна) в м. Херсоні . У дитини є все необхідне для виховання та розвитку : іграшки , стілець для годування , книжки , сезонний одяг. Санітарно побутові умови задовільні . Квартира оснащена газо-водо-електропостачанням та має централізоване опалення .

Як встановлено судом з показів позивача , та проти чого не заперечував представник відповідача, шлюбні стосунки між сторонами припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам дітей яких вони спільно виховували , так як сторони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного і примирення між ними не можливе, що має істотне значення. На підстав чого суд вважає , що позовні вимоги заявлені позивачем в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими і таким що підлягають задоволенню.

Положеннями ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» передбачено , що кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального, морального , культурного , духовного і соціального розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України. Крім того ст. 12 цього Закону визначено , що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки , мають право і зобовязані виховувати дитину , піклуватись про її здоровя , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці. А також закріплено обовязок батьків , які проживають окремо від дитини , брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею , якщо судом визнано що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини , ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року , і яка набрала чинності 27 вересня 1991 року , згідно до якої держави учасниці поважають право дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками , за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того , щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини . Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принципом 6 Декларації прав дитини , прийнятій Генеральною Асамблеєю Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року також визначено , що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння . Вона повинна , якщо це можливо зростати , під опікою і відповідальністю своїх батьків і , в усякому разі , в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості .

Як встановлено судом відповідач як в період їх спільного проживання з позивачем та донькою , так і після припинення шлюбних стосунків ухилявся від , виконання своїх обовязків по вихованню дитини , а саме це ухилення виражалось у недбалому та байдужому ставленні відповідача до виконання покладених на нього обовязків по вихованню дитини.

Нам підставі вище зазначених положень , а також положень ч.1 ст. 161 СК України, та з урахуванням того , що на момент звернення до суду мати та батько ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я , а також позицію відповідача, висловлену його представником в ході судового розгляду , та який на час розгляду справи не заперечував проти визначення місця проживання доньки з матірю , висновку представника Служби в справах дітей Суворовської районної в м. Херсоні ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матірю , що також має істотне значення, суд вважає що позовні вимоги позивача в цій частині є також обґрунтованими , однак такими що підлягають частковому задоволенню, тобто із зазначенням у рішенні суду відомостей , щодо її місця реєстрації та фактичного місця проживання , без реєстрації, разом з дітьми на час розгляду справи , проти чого заперечувала позивач.

Доводи позивача в цій частині позовних вимог , з посиланням на те, що зазначення у рішення суду конкретного місця проживання буде обмежувати її право на свободу пересування та вільний вимір місця проживання , судом визнаються не переконливими виходячи з наступного .

Положеннями ст. 162 СК України визначено правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини. Тобто , якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Крім того , як вже зазначалось судом раніше з посиланнями на положення п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини , у дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками є право , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. А забезпечення принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, можливо лише на умови повної поінформованості батьками про дитину , в тому числі і про її місце проживання.

Згідно з Конституцією України кожному ,хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом . Право на свободу пересування і вибору місця проживання як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 року (п. 1 ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ст. 2). Зазначені положення Конституції України та міжнародно-правових актів дістали свій подальший розвиток і конкретизацію у Законі України"Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" . Зокрема, у ст. 2 Закону закріплюється гарантія на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, а у статтях 12, 13 визначено коло осіб, щодо яких обмежується свобода пересування та вільний вибір місця проживання.

Так як позивач на час розгляду справи не відноситься до кола тих осіб щодо яких визначені обмеження у зазначеному Законі , а зазначення відомостей у рішення суду , щодо її місця проживання на час розгляду справи та яке ,з урахуванням вимог ст.19,161, 162 СК України є і місцем проживання дитини ,і його санітарно-побутова відповідність є однією з обовязкових обставин які враховує суду при вирішенні цього питання на час його розгляду , а не є визначенням постійного місця проживання позивача , суд вважає що позовні вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню .

Керуючись ст. 10 , 11 ЦПК України , ст. 110-113,153, 160-162 СК України, ст. ст. 8, 12,15 Закону України « Про охорону дитинства», п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, Декларацією прав дитини , прийнятої Генеральною Асамблеєю Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року, Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 г. Гаага, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради та Служба у справах дітей Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково .

Розірвати шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом ДРАЦС Дніпровського РУЮ у місті Херсоні 07 вересня 2012 року за актовим записом №305.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 см. Каланчак АДРЕСА_2 та проживає без реєстрації за адресою: м. Херсон вул. Портова (колишня Краснощокіна ) буд. 3-а кв.1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 визначення місця проживання дитини без зазначення місця проживання матері на час розгляду справи відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції, яким є Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З мотивованим рішенням суду сторони мають право ознайомитись починаючи з 06 жовтня 2016 року.

Суддя: І.В. Котьо