Провадження №2/485/502/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Кішковської З.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" про стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" про стягнення 14466грн. орендної плати. Позивачка зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 червня 2015 року успадкувала після смерті 10 квітня 2014 року чоловіка ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП "Рассвет" розміром 6.90 в умовних кадастрових гектарах і належало ОСОБА_4, померлій 26 червня 2013 року, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого Снігурівською райдержадміністрацією 07 травня 1996 року. Остання за життя, уклала з відповідачем договір оренди земельної частки (паю). Користуючись землею, ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" відмовило їй у виплаті орендної плати за 2013-2014 роки. Виходячи з розміру виплаченої орендної плати за 2016 рік у 7233грн., просила стягнути на її користь 14466грн. боргу.

У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і збільшивши їх розмір просила стягнути з відповідача додатково індексацію на дату виплати заборгованості по орендній платі у визначеному законом розмірі.

Представник підприємства відповідача позовні вимоги визнав частково та заявив про згоду виплати орендної плати, яку було нараховано, але не виплачено з причин, які не зміг вказати, у 2013 році 2176,51грн. за попереднього утримання прибуткового податку, за 2014 рік - 3821грн.96коп. без врахування розміру утриманого прибуткового податку, загалом 5998грн.47коп.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встанови наступні факти та відповідні їм правовідносини.

01 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" було укладено договір оренди земельної частки (паю) площею 6,90 умовних кадастрових гектарів, вартістю 26673грн. для сільськогосподарських потреб. Розмір орендної плати на рік сторони визначили у 986грн.23коп. та погодили, що орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Договір складено сторонами терміном на десять років по 01 жовтня 2016 року. Згідно п.2.3 договору, в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника. Вказаний договір зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Снігурівської міської ради за №122 06 лютого 2007 року (а.с.36).

26 червня 2013 року ОСОБА_4 померла. Її спадкоємцем був ОСОБА_3, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав до дня смерті, що наступила 10 квітня 2014 року. Право на земельну частку (пай) успадкувала і посвідчила спадкові права позивачка, отримавши 16 червня 2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом від державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області у спадковій справі №180/2014 (а.с.5,6,10).

Позивачка ствердила, що у 2013 році її чоловік ОСОБА_3, а з 2014 року вона особисто зверталася до орендаря за отриманням належної орендної плати, не сплаченої за 2013-2014 роки, тоді як за 2015-2016 роки орендну плату їй виплачено. Вказаних обставин представник відповідача не заперечив.

Згідно з ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» від 02.10.2003 року №1211-IV із наступними змінами, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Вказане положення Закону відтворено в договорі оренди земельної частки (паю), укладеного між ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" та ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормою ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачка правомірно заявила питання про виплату їй орендної плати і як спадкоємиці, довівши своє право на отримання орендної плати, і як особі, до якої внаслідок спадкування перейшли права та обов'язки орендодавця.

Відповідно до ст.ст.13,15,ч.2 ст.23 Закону №1211-IV, розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається лише за згодою сторін. Умови згаданого договору про розмір, строк, форму і порядок виплати орендної плати сторонами не переглядалися.

Як виходить з представленого суду розрахунку, відповідач до визначеного договором розміру орендної плати у 2013-2014 роках застосував передбачені законодавством коефіцієнти підвищення вартості землі, внаслідок чого у 2013 році нарахував по договору з ОСОБА_4 орендну плату - 2560,60грн., утримав прибуткового податку 384,09грн. і до видачі - 2176,51грн. У 2014 році із застосуванням коефіцієнтів орендна плата склала 4496,43грн., після утримання прибуткового податку 676,47грн., до видачі визначено 3821,96грн., загалом борг по орендній платі склав - 59998,47грн. (а.с.23).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК, щодо наявності підстав звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, заявлений позивачкою розмір заборгованості орендної плати не знайшов свого підтвердження. Розрахунок позивачки не підтверджено достовірними та допустимими доказами. У засіданні ОСОБА_1 пояснила, що до сплати рахувала борг по виплаті 2016 року.

На підставі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог стягнення заборгованості орендної плати у розмірі 5998,47грн. з нарахуванням на невиплачену орендну плату індексації на дату її виплати, як це передбачено п.1.2 р.2 договору оренди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору і на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с.1,27).

Керуючись ст.ст.10,11,60,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" про стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" заборгованість по орендній платі за 2013 рік у розмірі 2176грн.51коп., за 2014 рік у розмірі 3821грн.96коп. з нарахуванням на невиплачену орендну плату індексації на дату її виплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ПрАТ "Снігурівська машино-технологічна станція" судові витрати у розмірі 415грн.16коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами на ім'я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя