РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10479/16-ц

пр. № 2/759/4632/16

21 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого-судді - В.Борденюка,

при секретарі - М.Трегубенку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Миколаївської міської ради по Центральному району, про надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон неповнолітній дитині,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини у сторін не виникало. Позивачка має намір виїхати з сином на постійне місце проживання за кордон до Федеративної Республіки Німеччини. Однак місце перебування відповідача є Автономна Республіка Крим, в зв'язку з чим отримати від нього нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон не видається можливим. Вказані обставини суперечать інтересам дитини та перешкоджають його всебічному та гармонійному розвитку, порушують право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 до Федеративної Республіки Німеччини без згоди та супроводу батька.

Позивач у межах судового засідання вимоги підтримала.

Відповідач до суду не з'явився, надіславши заяву, у якій проти вимог не заперечував і просив вимоги даного позову задовольнити; просив слухати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 і ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

31 серпня 2012 року Сакським міськрайонним судом Автономної Республіки Крим позов між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 розірвано.

Відповідно до Довідки від 22.11.2014 року ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1

Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб від 18.12.2015 року, що був виданий у місті Мюнстер, Федеративна Республіка Німеччина, вбачається, що позивачка одружена із ОСОБА_6 (запис про укладення шлюбу НОМЕР_1) (а.с. 17-20).

За змістом наявних у матеріалах справи Заяв відповідача, ОСОБА_2 від 18.04.2016 року, він надав згоду на виїзд його сина, ОСОБА_3, з України на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина (а.с. 22-23).

Зі змісту нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 18.07.2016 року вбачається, що він надає свою згоду на виїзд за кордон на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина. Копія даної заяви, що знаходиться у матеріалах справи у судовому засіданні була звірена із її оригіналом (а.с. 24).

У межах судового засідання позивачка вказувала на те, що із даним позовом вона звернулась з огляду на необхідність отримання ОСОБА_7 у консульстві ФРН візи на постійне проживання. позивачка зазначила, що вона одружена із громадянином ФРН і тривалий час на рік проживає у даній країні; крім того її чоловік, ОСОБА_6, також бажає переїзду до ФРН ОСОБА_3 і направив до консульства відповідні документи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231.

У ст. ст. 3, 6 Конвенції «Про права дитини» зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

При ухваленні рішення суд враховує те, що позивачка самостійно займається вихованням та утриманням сина, ОСОБА_3, якому ІНФОРМАЦІЯ_5 року виповнюється 18 років; суд враховує також те, що виїзд разом із матір'ю до ФРН, у даному разі сприяє у максимально можливій мірі забезпеченню його інтересів і здоровому розвитку.

Наведе є підставою для задоволення вимог даного позову.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 313 ЦК України, ст.ст. 8, 11 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212,214, 218, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне місце проживання за кордон до Федеративної Республіки Німеччини, та на оформлення йому усіх необхідних проїзних документів без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: