Справа № 203/5322/15-ц
Провадження № 2/0203/181/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, третя особи без самостійних вимог Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності

встановив:

15 вересня 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на виконання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебував виконавчий лист виданий на виконання заочного рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з позивача 131 730 грн. 16 коп. В ході вказаного виконавчого провадження № 37569152 було проведено електронні торги, на яких реалізовано гараж № 3 по вул. Юрія Савченка, 1А в м. Дніпропетровську. Згідно протоколу електронних торгів № 650 від 16 липня 2014 року переможцем торгів було визнано відповідача ОСОБА_4, 08 серпня 2014 року на підставі протоколу вказаних торів приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на майно № 2415. Позивач вважає вказані дії незаконними у звязку з тим, що на момент реалізації спірного гаража він вибув з власності позивача і був подарований ОСОБА_6 згідно договору дарування, посвідченого нотаріально 14 грудня 2012 року, зареєстровано в реєстрі прав власності 09 грудня 2013 року. Тимчасовий порядок, затверджений Міністерством юстиції України, на підставі якого було проведено спірні електронні торги, суперечить Закону України «Про виконавче провадження», іншим нормативно-правовим актам. Сама реалізація арештованого майна відбулась з порушенням чинного законодавства: позивач не був повідомлений про ухвалення заочного рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, відкриття виконавчого провадження за цим рішенням та накладення арешту на майно, опис та арешт спірного гаражу, проведення його оцінки та час і місце реалізації на електронних торгах. Інформаційне повідомлення в системі електронних торгів про реалізацію спірного гаража не відповідало вимогам законодавства, містило недостовірну інформацію, зокрема, про те, що спірний гараж знаходиться в місті Києві, а не в Дніпропетровську.

В судове засідання позивач не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи через свого представника.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позові підстав. Додатково зазначив, що істотною умовою договору купівлі-продажу нерухомого майна, яким є спірний гараж, є кадастровий номер земельної ділянки, в той же час розміщене в системі електронних торгів інформаційне повідомлення зазначених відомостей не містило. Також посилався на порушення порядку оформлення договору з субєктом оціночної діяльності та порядку складання звіту про оцінку спірного майна

Відповідач державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не зявилось, направило до суду заперечення в яких вказало, що позов не визнає в повному обсязі, вказувало, що зазначене підприємство забезпечувало функціонування системи електронних торгів, проте не мало повноважень щодо внесення відомостей до інформаційних повідомлень з проведення торгів, тому не може нести відповідальність за їх достовірність. Позивачем не було доведено жодних незаконних дій вказаного відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання для розгляду справи по суті не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи через представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у цивільній справі № 203/5447/14-ц було надано правову оцінку договору дарування спірного гаражу між позивачем та ОСОБА_6 і відмовлено у визнанні за нею права власності на гараж. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у справі № 804/293/15 відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_6 про скасування запису державного реєстратора про скасування її права власності на спірний гараж. Представник відповідача також звертав увагу суду, що позивач не оскаржував дії державного виконавця з підготовки та проведення торгів у встановленому порядку і навіть не залучив його до участі у справі як відповідача. Самі по собі порушення при проведенні прилюдний торгів не можуть бути підставою для їх визнання недійсними, якщо не буде доведено порушення прав особи, яка заявляє відповідні вимоги. Не зазначення в договорі купівлі-продажу кадастрового номеру земельної ділянки може порушувати прав саме відповідача як покупця, і жодним чином не зачіпає прав та законних інтересів позивача. Посилання позивача на відсутність у субєкти оціночної діяльності, який оцінював спірний гараж, відповідного сертифікату є недостовірним і не відповідає дійсності.

Представник третьої особи Красногвардійського ВДВС ДМУЮ в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При встановленні фактичних обставин справи суд виходить з того, що згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як було встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у цивільній справі № 203/5447/14-ц, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року, ОСОБА_3 мав у приватній власності гараж № 3 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юрія Савченка, 1А. 14 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування цього гаража, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстром № 4045. В договорі дарування зазначено, що відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на гараж підлягає державній реєстрації в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 23)

При укладанні та посвідченні договору дарування державна реєстрації права власності на подарований гараж за ОСОБА_6 проведена не була.

На виконанні в Красногвардійському ВДВС ДМУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 37569182 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції МУЮ ОСОБА_8 було видано постанову від 15 квітня 2013 року постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 07 травня 2013 року .

В той же час, 09 грудня 2013 року було зареєстровано право власності на спірній гараж за власником ОСОБА_6А на підставі договору дарування від 14 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 4045.

У квітні 2014 року на адресу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшов запит державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_8, у якому було зазначено, що постановою Красногвардійського ВДВС ДМУЮ (ВП № 37569182) від 15 квітня 2013 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, про, що було внесено запис про обтяження в державний реєстр прав під № 875719.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 було здійснено перевірку щодо наявності в Державному реєстрі речових прав інформації про обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, в результаті чого було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав дійсно міститься відповідний запис № 875719 від 07 травня 2013 року про обтяження на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_3

14 квітня 2014 року, з урахуванням вищевказаного, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 був скасований запис про державну реєстрацію права власності з поміткою «помилка реєстратора» на спірний гараж ОСОБА_6, про що її було повідомлено листом за вих. №10.11-20/2075 від 14 квітня 2014 року.

Вказані обставини буди встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року в адміністративній справі № 804/293/15, як набрала законної сили 12 травня 2015 року. При цьому суд визнав неправомірними дії державного реєстратора щодо скасування запису про реєстрацію права власності на спірний гараж за ОСОБА_6, проте відмовив у скасуванні цієї реєстраційної дії, оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_6 в період чинності заборони на відчуження майна за постановою державного виконавця є протиправною.

07 серпня 2014 року згідно протоколу № 650 проведення електронних торгів та на підставі акту про проведення реалізації нерухомого майна спірний гараж був реалізований в порядку статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом проведення електронних торгів. За результатами торгів переможцем аукціону був визнаний відповідач ОСОБА_4 (т.1 а.с. 94)

За результатами аукціону ціна продажу склала 50 700 грн. (т. а.с. 94)

08 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у відповідності до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту проведення прилюдних торгів арештованого майна від 07 серпня 2014 року, затвердженого в.о. начальника Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_10, було внесено запис про право власності № 6613705 на підставі рішення № 15016981 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відповідачем ОСОБА_4 на спірний гараж та видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів щодо цього майна.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Так ст. 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою визначені ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, це виконавчі листи, що видаються судами.

Заходами примусового виконання рішень за ч.1 ст. 32 вказаного Закону є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 52 наведеного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до ч.ч.1, 3-5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, початкова вартість спірного гаражу була визначена експертом в розмірі 50 700 грн. (т.1 а.с. 95). Доказів оскарження цього звіту або дій державного виконавця з цього приводу позивачем не надано. Посилання позивача на те, що йому було не відомо про складання цього звіту та проведення виконавчих дій суд не приймає до уваги, оскільки позивач не був позбавлений права подати скаргу після того я дізнався про порушення своїх прав з клопотання про поновлення строку на її подання.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів для проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів з 01 травня 2014 року у м. Києві, Вінницькій, Дніпропетровській та Львівській областях та з 01 липня 2014 року у Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Одеській, Харківській та Чернігівській областях, з 06 серпня 2014 року у Волинській, Житомирській, Закарпатській, Кіровоградській, Миколаївській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Херсонській, Хмельницькій, Черкаській та Чернівецькій областях.

Так, відповідно до п.1 розділу І Тимчасового порядку (в редакції станом на час підготовки та проведення торгів) електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі, а прилюдні торги - це продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Правила ж проведення електронних торгів визначені Тимчасовим порядком. Цим Тимчасовим порядком визначено, що електронні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 1 розділу І Тимчасового порядку), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: правила, які визначають процедуру підготовки проведення торгів (розділи ІІ, ІІІ, IV Тимчасового порядку); правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділи V, VII); правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділи VI, VIII).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна шляхом проведення електронних торгів, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення протоколу та акта про проведені електронні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних (публічних) торгах, а відтак є правочином. Наведене узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з електронних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. VI, VIIІ Тимчасового порядку).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

В той же час, суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивачем не було надано доводів щодо порушення його прав внаслідок недотримання вимог щодо змісту інформаційного повідомлення про проведення спірного аукціону, не зазначено яким чином це вплинуло на результати торгів. Слід відзначити, що спірний гараж на електронних торгах було продано за 50 700 грн., в той час як згідно п. 7 договору дарування від 14 грудня 2012 року ринкова вартість цього гаражу складала 30 163 грн. (т.1 а.с. а.с. 26, 44), жодних доказів, що на час торгів ця вартість була більшою або, що гараж міг бути реалізований за більшу вартість, якби інформація про торги змінилась, суду надано не було. Крім того, оскільки позивач здійснив відчуження спірного гаражу за вказаним договором дарування, і цей договір недійсним не визнаний, не зрозуміло, яким чином реалізація гаража порушує права ОСОБА_3 Слід окремо зауважити, що гараж був подарований позивачем громадянці ОСОБА_6, тому навіть у разі вибуття гаража з її володіння, вона не може предявити до ОСОБА_3 якісь вимоги майнового характеру у звязку з відсудженням майна.

Як зазначено в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведеній постанові Верховного Суду України, не вбачається.

З урахуванням вказаної правової позиції суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено порушення саме його прав внаслідок проведення оспорюваних торгів та не визначено, яким чином можливі порушення в їх організації вплинули на результати торгів.

Натомість відповідач ОСОБА_4 набув права власності на спірний гараж і є його добросовісним набувачем, що підтверджено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у цивільній справі № 203/5447/14-ц.

Слід також зауважити, що позивач обґрунтовує свої вимоги передовсім незаконність дій державної виконавчої служби, проте доказів оскарження її дій до суду надано не було, і вона взагалі не була зазначена відповідачем по справі, а залучалась як третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача.

Посилання відповідача на незаконність Тимчасового порядку, затвердженого Міністерством юстиції України, на підставі якого було проведено спірні електронні торги, Закону України «Про виконавче провадження» та іншим нормативно-правовим актам, суд не приймає до уваги, оскільки позивач не був позбавлений можливості оскаржити його в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Посилання позивач на те, що він не був обізнаний про заочне рішення суду згідно якого відбулось примусове стягнення, суд не приймає до уваги, оскільки позивач мав право подати заяву про перегляд заочного рішення, а у разі залишення її без задоволення оскаржити рішення в апеляційному порядку, проте доказів оскарження відповідного рішення позивач не надав.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України у звязку з повною відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 14, 203, 215, 230, 236, 509, 526, 527, 536, 548, 599, 610, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_4 про визнання торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 25.08.2016 р.

Суддя С.В. Єдаменко