РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання - Дякович О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди -

встановив:

В серпні 2916 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, в обґрунтування якої вказав, що йому на праві оренди належить земельна ділянка по вул.. Степанкова, 3/3 в м. Хмельницькому В листопаді 2015 року позивач виявив сміття на земельній ділянці, в якому виявив зошит учениці 4-В класу школи 29 ОСОБА_4. Відвідавши школу позивач встановив, що вказана учениця проживає разом із мамою ОСОБА_5, неподалік від орендованої земельної ділянки по вул. Качинського, 10. В лютому 2016 року позивач замовив в КП «Управління механізації будівництва» виконання робіт з вивезення побутового сміття. Оскільки позивач виконав роботи по приведенню земельної ділянки до попереднього стану, поніс витрати, то відповідно до ст.ст. 22,1166 ЦК України просить стягнути з відповідача 2805грн. завданої шкоди.

Ухвалою суду від 06.10.2016 року за заявою позивача неналежного відповідача ОСОБА_3 замінено на належного відповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що сміття на ділянку позивача не вивозив і не розуміє, чому має сплачувати позивачу шкоду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору оренди № 00 від 28.09.2009 року ОСОБА_1 орендує земельну ділянку площею 4500кв.м. по вул. Степанкова (Пархоменка), 3/3 в м. Хмельницькому.

Згідно платіжного доручення № 75 від 15.02.2016 року ОСОБА_1 сплачено 2000грн. за послуги з вивезення сміття та скла з вул. Пархоменка, 3/3.

Також, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 558 від 15.02.2016 року ОСОБА_1 сплачено 15,00грн. за самовивіз сміття обємом 1,5 м3.

Згідно товарного чеку від 09.08.2016 року за ксерокопію сплачено 74,25грн., товарного чеку від 12.08.2016 за друк фото сплачено 63,00грн., при цьому прізвище платника в товарних чеках не зазначено.

ГУ статистки у Хмельницькій області ОСОБА_1 надано інформацію щодо індексу споживчих цін (лист від 01.08.2016р. № 14.2-12/862), згідно квитанції від 29.07.2016 р. сплачено 9,94грн. та 11,28грн.

Частина 1 статті 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України (зараз ст. ст. 1166, 1167 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди.

Відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що саме ОСОБА_6 вивезено сміття обємом 1,5 м3 на ділянку, що перебуває в оренді позивача, не здобуто таких доказів і судом.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_7. ОСОБА_8, що вивезення сміття відповідачем, оскільки вказані свідки не були очевидцями вказаної події, а лише чули розмову позивача із відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у звязку із недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22,1166 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: