АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1897/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

секретаря - Бондаря О.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_2, поданими їх представником ОСОБА_5, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а:

4 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначило, що 5 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0. За умовами даного договору остання отримала кредит у сумі 51 000 доларів США на строк до 4 лютого 2025 року та зобов'язалась сплачувати протягом тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,30 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.

Погашення нарахованих процентів відбувається з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Стефанишин С.Л. Провадження № 22-ц/792/1897/16

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 19, 27

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, ОСОБА_2 сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за договором, того ж дня між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н. Остання зобов'язалась солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

5 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою сторони погодили, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 1 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, також сторонами було викладено Графік погашення кредиту в новій редакції.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_2 з серпня 2012 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені договором строки та розмірі, також має заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 21 листопада 2014 року заборгованість останньої по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 35 358 доларів 21 цент США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 535 537 грн. 82 коп., з яких: 31 900 доларів 55 центів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 483 167 грн. 87 коп. - кредитна заборгованість; 3 457 доларів 66 центів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 52 369 грн. 95 коп. - заборгованість за відсотками, а також 7 327 грн. 97 коп. заборгованості по сплаті пені, з яких: 3 747 грн. 73 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та 3 580 грн. 24 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Через порушення позичальником умов кредитного договору, банком 9 вересня 2014 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були направлені вимоги про погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті відсотків, проте на даний час вони залишаються невиконаними.

А тому, зменшивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 5 лютого 2007 року у сумі 35 175 доларів 01 цент США та 6 556 грн. 47 коп. пені, яка складається із: 31 658 доларів 41 цента США - кредитної заборгованості; 3 516 доларів 60 центів США - заборгованості за відсотками; 3 114 грн. 66 коп. - пені за прострочення сплати кредиту; 3 441 грн. 81 коп. - пені за прострочення сплати відсотків.

27 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним. В його обґрунтування зазначила, що 5 лютого 2007 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого вона отримала кредитні кошти в споживчих цілях, а саме для придбання квартири.

Вважає, що кредитний договір включає положення, які відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення стану споживача, а тому такий договір має бути визнаний недійсним.

Так, у договорі та інших документах до нього немає відомостей про надання їй банком деталізованої інформації про загальну вартість кредиту, не надано окремого письмового документу з інформацією про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; окремого письмового документу з інформацією про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); окремого письмового документу з інформацією про необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, якими акредитованими особами вона може бути виконана, її вартість; окремого письмового документу з інформацією про податковий режим сплати відсотків, та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; окремого письмового документу з інформацією про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Банк умисно, всупереч принципу добросовісності, ввів її в оману, не повідомивши умови договору та форми кредитування, в тому числі її зобов'язання, не надавши повну та достовірну інформацію, яка є істотною для укладення кредитних договорів, як того вимагає чинне законодавство. Внаслідок зазначеного вона погодилась на укладення оспорюваного договору і отримання кредиту в іноземній валюті, не розуміючи в повній мірі реальних наслідків таких дій.

Вартість отриманого кредиту з часу його укладення зросла майже у п'ять разів. Так, на дату укладення договору тіло кредиту за офіційним курсом НБУ складало 257 550 грн., а на момент звернення до суду з позовом - 1 076 100 грн.

Умови кредитного договору суперечать принципу добросовісності, моральним засадам суспільства та є завідомо несправедливими, оскільки починаючи з березня 2007 року по січень 2014 року вона уже сплатила за оспорюваним договором 51 327 доларів 16 центів США.

А тому, просила суд визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір №0 від 5 лютого 2007 року із застосуванням правових наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України.

28 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим. В його обґрунтування зазначила, що за умовами Договору про надання споживчого кредиту №0, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, зобов'язання останньої забезпечується іпотекою нерухомості, а саме, квартирою, що належить позичальнику на праві власності та порукою. Згідно умов договору поруки від 5 лютого 2007 року вона поручилась перед банком солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

З лютого 2014 року ОСОБА_2 не здійснює платежів на погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Всупереч зазначеному, згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитом договором при нарахуванні відсотків за користування ним банком застосовувалась відсоткова ставка 24,6%.

5 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору про перенесення строку сплати відсотків, про що її теж не повідомили.

Вона не давала згоди на зміну умов кредитного договору в частині підвищення відсоткових ставок і перенесення строку сплати процентів, що впливає на обсяг її відповідальності, як поручителя, та дає підстави для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України.

ПАТ «УкрСиббанк» при укладенні кредитного договору та договору поруки порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема позичальнику та поручителю, як споживачам фінансових послуг в галузі споживчого кредитування не надав в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Умови кредитного договору є несправедливими, оскільки містять умови про зміни у витратах, передбачають додаткові нарахування, є дисбаланс в зарахуванні відсотків та тіла кредиту.

Недобросовісним виконанням кредитором своїх обов'язків за договорами відносно неї, як поручителя, є неповідомлення більше як вісім місяців про припинення ОСОБА_2 погашення заборгованості за кредитом, що автоматично призвело до збільшення кредитного боргу.

А тому, просила суд визнати припиненим договір поруки від 5 лютого 2007 року, укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк»; визнати недійсним з моменту укладення Договір про надання споживчого кредиту №0.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 00 від 5 лютого 2007 року у розмірі 35175 доларів 01 цент США та пеню у розмірі 6 556 грн. 47 коп., з яких: 31 658 доларів 41 цент США - кредитна заборгованість; 3516 доларів 60 центів США - заборгованість за відсотками; 3 114 грн. 66 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 441 грн. 81 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у рівних частинах судовий збір у розмірі 3654 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Непогоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 5 лютого 2007 року.

Рішення вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не звернув уваги на те, що банк не попереджував ОСОБА_2 про підвищення відсоткової ставки до 24,6 %, що суперечить умовам кредитного договору, зокрема п. 13.1., де зазначено, що у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому п. 9.2 договору, застосовується розмір процентної ставки діючий за цим договором в попередньому місяці.

Стверджує, що суд не дав належної оцінки Додатковій угоді № 1 до кредитного договору, якою перенесено строк сплати процентів з 1 по 25 число місяця замість з 1 по 10 число місяця, а отже збільшено обсяг відповідальності поручителя на 228 доларів США. До такого висновку прийшла з такого розрахунку: 236 доларів США (шомісячний платіж) х 12,3% : 365 х 15 днів, на які змістився графік = 1,2 долара США х 190 місяців, протягом яких залишилось сплачувати кредит за таким графіком = 228 доларів США.

Окрім того, вважає, що суд всупереч закону не застосував до вимог про стягнення пені строк позовної давності, про що вона просила.

З рішенням суду першої інстанції також не погодилась ОСОБА_3 В апеляційній скарзі просить скасувати його в частині стягнення заборгованості з поручителя та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання припиненим договору поруки від 5 лютого 2007 року.

Рішення вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що порука ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України припинилась, оскільки додатковою угодою № 1 від 5 лютого 2009 року змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя в частині розміру відсотків за кредитом на 228 доларів. Окрім того, згідно висновку судово-економічної експертизи відбулось здорожчання кредиту за рахунок підвищеного відсотка без її згоди, нарахованого на прострочену суму, що становить 408 доларів 28 центів США.

Вважає, що на прийняття законного рішення також вплинула безпідставна відмова суду в призначенні додаткової судово-економічної експертизи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів ОСОБА_4 підтримав апеляційні скарги з мотивів, які в них зазначені. Що стосується клопотання про проведення додаткової експертизи, про яку йдеться в апеляційних скаргах, то такого не заявляв.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Пояснив, що, дійсно, до позовної заяви без урахування умов кредитного договору був доданий розрахунок заборгованості по кредиту, де за прострочені дні сплати процентів, фактично як санкція, був нарахований відсоток 24,6. Однак, у процесі розгляду справи, зважаючи на умови кредитування, вказана заборгованість як поточна, так і прострочена по сплаті відсотків, була перерахована по відсотковій ставці 12,3. Окрім того, з урахуванням заяви відповідачів про застосування строку позовної давності до пені, така нарахована за останній рік перед зверненням до суду. У зв'язку з цим, розрахунок заборгованості по кредиту був приведений у відповідність як до умов договору, так і закону.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 5 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 51 000 доларів США на строк до 4 лютого 2025 року та зобов'язалась сплачувати протягом тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,30 % річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за договором, 5 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н. Остання зобов'язалась солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

5 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою сторони погодили, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 1 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Також сторонами було викладено Графік погашення кредиту в новій редакції.

Однак, ОСОБА_2 умови договору не виконуються та вона допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 21 листопада 2014 року становить 35 175 доларів 01 цент США, з яких: 31 658 доларів 41 цент США - кредитна заборгованість; 3 516 доларів 60 центів США - заборгованість за відсотками; 3 114 грн. 66 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 441 грн. 81 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків (Т. 2, а.с. 10-17).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору в розмірі 35 175 доларів 01 цент США та 6 556 грн. 47 коп. пені.

Доводи апеляційних скарг про незаконне підняття позивачем відсоткової ставки по кредиту з 12,3 % до 24,6 %, у зв'язку з чим відбулось його здорожчання, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Так, відповідно до умов кредитного договору, зокрема п. 1.3.1, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,3 % річних. З урахуванням вказаної відсоткової ставки зроблений і розрахунок заборгованості по кредиту (Т. 2, а.с. 10-17). Що стосується наявного у матеріалах справи іншого розрахунку (Т. 1, а.с. 34-41), в якому починаючи з 30.11.2010 року на прострочену заборгованість за відсотками була нарахована відсоткова ставка 24,6, то такий до уваги судом першої інстанції обґрунтовано не брався, оскільки зроблений з порушенням умов кредитного договору. Окрім того, відсоткова ставка по кредиту у розмірі 12,3 % підтверджена і висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 17.12.2015 року (Т. 1, а.с. 183-213).

Твердження апелянтів про те, що у поручителя у зв'язку з укладенням Додаткової угоди № 1 до кредитного договору, якою перенесено строк сплати процентів з 1 по 25 число місяця замість з 1 по 10 число місяця, збільшено обсяг відповідальності останнього на 228 доларів США також є необґрунтованими. Так, відповідно до п.п. 1.3.3., 1.3.4. кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти (Т. 1, а.с. 7). Додатковою угодою № 1 від 5 лютого 2009 року до кредитного договору сторони погодились про викладення п. 1.3.4. Договору у новій редакції: «Строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти…». З урахуванням вказаного, слід прийти до висновку, що від перенесення строків сплати процентів їх розмір не змінюється, оскільки такі нараховуються в останній робочий день поточного місяця, а сплачуються у наступному.

Посилання апелянтів на необґрунтований розрахунок пені, наданий позивачем, також не знайшло свого підтвердження. Відповідно до даних розрахунку такий зроблений за останній рік перед зверненням банку до суду у національній валюті України гривні (Т. 2, а.с. 16).

Що стосується зустрічних позовів в частині визнання кредитного договору недійсним та доводів апелянтів про незаконність рішення суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні, то слід виходити з наступного.

За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пленум Верховного Cуду України у своїй постанові № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у пунктах 19, 20 роз'яснив, що відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину немає істотного значення.

Відповідно до п. 9.13 кредитного договору підписання даного Договору Позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вказаний кредитний договір підписаний обома сторонами, справжність свого підпису на ньому ОСОБА_2 не оспорює. Доказів на підтвердження зворотнього, ніж зазначено у п. 9.13. договору останньою не надано.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, встановивши, що апелянти не довели як укладення спірної угоди внаслідок навмисного введення їх в оману відповідачем, так і сам факт обману на стадії укладення договору, а також встановивши, що оспорюваний договір укладений сторонами з додержанням вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, а його зміст відповідає вимогам ст.ст. 553 - 559 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні зустрічних позовів.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2, подані їх представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова