У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Попович О.В.,
Остапчука Д.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та витрат за проведення експертизи, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 20 липня 2014 року о 11 год. 40 хв. на перехресті вул. Білецького - бульв. Лепсе у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Mitsubishi Lanser», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_8 та знаходиться у користуванні ОСОБА_6

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано збиток на суму 13 159 грн 36 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1558224, укладеним з Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»), у зв'язку з чим позивачем було повідомлено ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про дорожньо-транспортну пригоду та подано заяву про виплату страхового відшкодування.

Оскільки страхова компанія ухиляється від відшкодування майнової шкоди позивачу, просив стягнути солідарно з відповідачів 13 159 грн 36 коп. збитків та 800 грн витрат на проведення дослідження колісного транспортного засобу.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 13 159 грн 36 коп. страхового відшкодування та 800 грн за проведення експертного дослідження. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_6 13 159 грн 36 коп. страхового відшкодування та 800 грн за проведення експертного дослідження. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що на порушення вимог ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України відповідачі ухиляються від відшкодування позивачу збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та стягуючи майнову шкоду зі страхової компанії, апеляційний суд вказував, що оскільки сума страхового відшкодування не перевищує сум, зазначених у страховому полісі, тому вона має бути стягнута зі страховика.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційний судом не дотримано.

Судами встановлено, що 20 липня 2014 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_7, керуючи автомобілем ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Білецького - бульв. Лепсе у м. Києві не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Mitsubishi Lanser», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_8 та знаходиться у користуванні ОСОБА_6, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 9−11).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана майнова шкода на суму 13 159 грн 36 коп., що підтверджується копією звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» про визначення вартості матеріального збитку від 28 серпня 2014 року № С-14415 (а. с. 13−28).

Вартість експертного дослідження з визначення суми матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, склала 800 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 26 серпня 2014 року № 92 (а. с. 12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1558224 (а. с. 53).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страховго випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пунктв 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що скільки відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування, за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд зазначав, що обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належить страховій компанії, оскільки її розмір не перевищує ліміту страхового відшкодування.

У той же час у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що винна у дорожньо-транспортній пригоді особа - ОСОБА_7 - відповідно до ст. 33 Закону виконав свій обов'язок і протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомив страховика - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», із яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 20 липня 2014 року.

Апеляційний суд при перегляді справи на зазначене уваги не звернув та не врахував, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Крім того, посилаючись на встановлення у суді першої інстанції факту звернення позивача за виплатою страхового відшкодування, суд апеляційної інстанції не навів таких доказів та не врахував, що у апеляційній інстанції ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» зазначало, що у встановлений п. 37.1.4 ст. 37 Закону строк ні власник, ні позивач протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не подали заяви про виплату страхового відшкодування.

Оскільки апеляційним судом не дотримано вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановлено фактичні обставини, неправильно застосовано норми матеріального права, не досліджено докази, надані сторонами, та не надано цим доказам відповідної правової оцінки, тому судові рішення апеляційного суду необхідно скасувати, а справу - передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: Ю.Г. Іваненко
Д.О. Остапчук
О.В. Попович
О.М. Ситнік