УхвалА

іменем україни

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Сватівської обласної психіатричної лікарні, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування наказів і розпорядження головного лікаря Сватівської обласної психіатричної лікарні за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що виконуючим обов'язки головного лікаря Сватівської обласної психіатричної лікарні, в якій вона працює з 15 червня 2005 року головним бухгалтером, було видано розпорядження від 4 березня 2015 року № 05/01 про проведення службового розслідування за фактом нарахування та виплати протягом 2014-2015 роках деяким працівникам лікарні всієї суми місячної заробітної плати у строки, коли повинні були бути здійснені лише авансові платежі. Відповідно до вказаного розпорядження була створена комісія, за результатами роботи якої складено акт, в якому зазначено, що у період з 1 січня 2014 року по 28 лютого 2015 року вона, як головний бухгалтер лікарні, давала особисту згоду на безпідставне нарахування деяким працівникам лікарні всієї суми заробітної плати за місяць в авансовий платіж, а також погоджувала нарахування заробітної плати наперед, тобто за місяці, які не були фактично відпрацьовані співробітниками лікарні, чим допустила порушення ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України, п. 3.3 Колективного договору, п.п. 2.3, 2.4 Посадової інструкції головного бухгалтера лікарні. Аналогічні висновки про порушення норм законодавства про працю були здійснені і відносно бухгалтерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які безпосередньо здійснювали у зазначений період часу нарахування заробітної плати працівникам лікарні. За результатами службового розслідування виконуючим обов'язки головного лікаря Сватівської обласної психіатричної лікарні Чайкою О.С. було видано наказ від 2 квітня 2015 року № 27/01, яким її, а також бухгалтерам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, було оголошено догани та позбавлено їх премій на строк дії дисциплінарного стягнення.

Вважає, що наказ від 31 грудня 2014 року № 120/01 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування в Сватівській психіатричній лікарні», розпорядження від 4 березня 2015 року № 05/01 «Про проведення службового розслідування», наказ від 2 квітня 2015 року № 27/01 «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників бухгалтерської служби лікарні» у частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани та позбавлення премії є незаконними та таким, що підлягають скасуванню, оскільки наказ про застосування дисциплінарного стягнення був виданий на підставі висновків неправомірно проведеного службового розслідування, а порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності в даному випадку регламентується виключно нормами КЗпП України та положеннями колективного договору, які не передбачають можливості створення комісій для проведення службових розслідувань стосовно працівників, які не мають статусу державних службовців. Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на наявність у даному випадку конфлікту інтересів, оскільки головою комісії по проведенню службового розслідування було призначено керівника медичного закладу, а також посилається на незаконність збирання комісією конфіденційної інформації стосовно працівників медичного закладу без їхньої на те згоди.

З огляду на викладене позивачка просила суд визнати незаконними і скасувати вищевказані накази та розпорядження головного лікаря Сватівської обласної психіатричної лікарні.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 3 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани та позбавлення премії відбулось з дотриманням роботодавцем усіх вимог трудового законодавства та порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого ст. ст. 148, 149 КЗпП України, оскільки мало місце порушення позивачем вимог законодавства про працю стосовно строків нарахування та виплати заробітних плат працівникам лікарні, що й не заперечувалось самим позивачем (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). При цьому норми КЗпП України не містять заборони щодо можливості роботодавця вчиняти дії щодо перевірки факту порушень трудового законодавства та трудової дисципліни.

Доводи касаційної скарги про те, що порушення вимог законодавства про працю стосовно строків нарахування та виплати заробітних плат було здійснено з відома керівництва медичного закладу не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів вжиття нею заходів на попередження вчинення такого порушення законодавства про працю у відповідності до Положення «Про бухгалтерську службу Сватівської обласної психіатричної лікарні».

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а направленні на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає, а доводи касаційної скарги є безпідставними.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко