Справа № 163/2515/16-ц
Провадження № 2/163/392/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Лейтенанта Доброноженка, 12, в с.Мосир Любомльського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2, який помер 04 квітня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що після смерті його батька відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняв у відповідності до ст.1268 ЦК України шляхом спільного проживання з останнім на день відкриття спадщини, однак реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що нотаріусом йому було видано відповідну постанову. Тому позивач просить визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно в судовому порядку.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві одночасно просив розглядати справу у його відсутності, а від представника відповідача - Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області в канцелярію суду надійшло повідомлення, датоване 17.10.2016 року за вих.№239/02-16, про розгляд справи без участі представника сільської ради, зазначивши, що позов ОСОБА_1 дана сільська рада визнає.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №121658, виданого виконавчим комітетом Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області 06.04.2012 року, встановлено, що ОСОБА_2 помер 04.04.2012 року в с.Мосир Любомльського району Волинської області (а.с.2).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Копією довідки Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області від 13.09.2016 року за №419/02-23 та копією витягу з погосподарської книги №4 на 2011 2015 роки цієї ж сільської ради від 12.09.2016 року №421/2-23 стверджено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1973 року побудови, який знаходиться по вул.Доброноженка, 12, в селі Мосир Любомльського району Волинської області, по особовому рахунку №0264-1 належав ОСОБА_2 (а.с.3, 3 на звороті).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено з вищевказаної копії довідки від 13.09.2016 року за №419/02-23 та копії матеріалів спадкової справи №81/2016 до майна померлого 04.04.2012 року ОСОБА_2, заповіт останнім за життя не складався, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після його смерті здійснюється за законом (а.с.3, 20-26).

Спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є позивач ОСОБА_1, як син спадкодавця, що доводиться копією його свідоцтва про народження серії І-УР №747690, виданого Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 04.10.1960 року (а.с.2 на звороті).

Позивач прийняв спадщину після смерті батька в порядку, встановленому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки разом з ним проживав на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки Ладинської сільської ради Любомльського району від 13.09.2016 року за вих.№419/02-23 (а.с.3).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З копії матеріалів спадкової справи №81/2016 встановлено, що позивач не заявляв про відмову від спадщини, а інших спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_2, немає.

Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області від 26.09.2016 року за №407/02-14 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: с.Мосир, вул.Лейтенанта Доброноженка, 12, Любомльського району Волинської області, після смерті ОСОБА_2 з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останньому, як спадкодавцю (а.с.4).

Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Приналежність спадкодавцю ОСОБА_2 вказаного нерухомого майна підтверджується вищенаведеними доказами, а саме: копією довідки Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області від 13.09.2016 року за №419/02-23 та копією витягу з погосподарської книги №4 на 2011 2015 роки цієї ж сільської ради від 12.09.2016 року №421/2-23 (а.с.3, 3 на звороті).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 17.10.2016 року за №70574060, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Мосир, вул.Доброноженка лейтенанта, 12, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.27).

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, прибудови, літньої кухні, сарая, гаража, погріба, вбиральні, колодязя та огорожі, які знаходяться в с.Мосир по вул.Лейтенанта Доброноженка, 12, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем ОСОБА_1 (а.с.8-12).

Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 29.09.2016 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця ОСОБА_2 та ознак самочинного будівництва не має (а.с.5-12).

В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову, суд вважає доведеними.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Лейтенанта Доброноженка, 12, в с.Мосир Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.15, 61, ч.4 ст. 174, ст.ст.212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1218, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_2, який помер 04 квітня 2012 року, на нерухоме майно, яке знаходиться по вул.Лейтенанта Доброноженка, 12, в селі Мосир Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 29.09.2016 року, складається з: житлового будинку А-1, прибудови а, літньої кухні Б-1, сарая В-1, гаража Г-1, погріба Д-1, вбиральні У, колодязя К та огорожі 1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук