Справа № 133/846/15-ц Провадження № 22-ц/772/1308/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Вавшка В.С., Оніщука В.В.

за участю секретаря: Маркевич Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та стягнення витрат на поховання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за участю в якості третьої особи - Козятинської міської ради Вінницької області, за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2016 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду за вирішенням спору між нею та ОСОБА_3 і просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та стягнути витрати на поховання.

Мотивуючи позовні вимоги, вона посилалась на те, що 16 липня 2012 року в дорожньо-транспортній пригоді загинула її племінниця - ОСОБА_4 та її чоловік - ОСОБА_5

Після смерті племінниці відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві власності. Нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори їй в порядку спадкування за законом було видане свідоцтво лише на квартиру № 6 по вул. Комсомольській у м. Козятині, що належала покійній ОСОБА_4

Щодо земельної ділянки, державний акт серія ВН №023600 від 30.12.2004 року, кадастровий номер :00:043:0026, то їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки вона зареєстрована за ОСОБА_5, спадкоємцем якого є його донька - ОСОБА_3

Вказана земельна ділянка була спільною сумісною власністю покійних- подружжя ОСОБА_5 і тому вона вважала, що має право на ? частку цієї земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті її племінниці- Криворучко Ж.І.

Мотивуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на поховання, посилалась на те, що вона самостійно за власні кошти здійснила поховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та облаштувала могилу, встановивши памятник, понісши при цьому затрати на поховання ОСОБА_5 в сумі 17009,96 грн.

В свою чергу, ОСОБА_3 звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 988 кв.м., що належала її покійному батькові - ОСОБА_5 на праві власності, державний акт серія ВН №023600 від 30.12.2004 року, кадастровий номер :00:043:0026.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_3 витрати на поховання в сумі 17009 грн. 96 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовлено. Проте з таким рішенням не погодилась ОСОБА_3, в інтересах якої представником подана апеляційна скарга з вимогою про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог та про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Оскаржуване рішення поставлено під сумнів через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що суд, стягуючи витрати, повязані з похованням ОСОБА_5, в основу рішення поклав сумнівні докази на підтвердження цих витрат. За своїм розміром ці витрати виходять за межі розумного.

Оспорюючи рішення в частині вирішення спору щодо земельної ділянки, представник ОСОБА_3 посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме не застосував положення Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр»

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_3, ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, визначилась у своїх висновках.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження і за своїми наслідками тягнуть скасування оскаржуваного рішення.

Встановлено, що 16 липня 2012 року внаслідок ДТП одночасно загинули ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Спільних дітей вони не мали. Єдиною спадкоємницею ОСОБА_5 була його донька - ОСОБА_3, а єдиною спадкоємницею ОСОБА_4І була її тітка - ОСОБА_2

Поховання своєї племінниці - ОСОБА_4 та її чоловіка - ОСОБА_5, спадкоємницею якого була ОСОБА_3, здійснила ОСОБА_2, нею також виготовлено та встановлено памятник на їх могилі.

За її розрахунками витрати на поховання та облаштування могили ОСОБА_5 нею понесені витрати в сумі 17009 грн.96 коп.

Після їх смерті обидві спадкоємниці в межах шестимісячного строку звернулись до органів нотаріату з заявами про прийняття спадщини. Проте за відсутності відмови від нотаріуса звернулись в суд з позовом про визнання права в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 988 кв.м., яка згідно державного акту про право власності на землю серія ВН №023600 від 30.12.2004 року, кадастровий номер :00:043:0026 належала ОСОБА_5 на праві власності.

За встановлених обставин, що знайшли своє підтвердження і в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів частково погоджується з висновками суду щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 витрат на поховання її батька - ОСОБА_5

Відповідно до частини 1-ї статті 1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Критерії визначення «розумні витрати» законодавчо не встановлені, отже така дефініція є оціночною, певні орієнтири з цього приводу дані в пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», так згідно наведених в цьому пункті положень, витрати на виготовлення памятника не можуть перевищувати граничної вартості стандартних памятників в даній місцевості.

Додаток до Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання від 03.10.2008 року №45 містить в собі визначення граничної вартості послуг, повязаних з похованням, відправленням поминальних та встановленням памятників.

Для Вінницької області визначена гранична вартість стандартного памятника в сумі 2500 грн. ОСОБА_1 обставина судом першої інстанції залишена поза увагою. Щодо стягнення інших витрат на поховання то вони заявлені в межах їх граничної вартості, визначеної цим же Додатком і вони знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог про визнання права на земельну ділянку, суд першої інстанції ухвалив по суті правильне рішення, однак воно ґрунтується на висновках, що не відповідають обставинам по справі.

Як встановлено, ОСОБА_5 була одержана спірна земельна ділянка у власність шляхом приватизації в грудні 2004 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №023600 від 30.12.2004 року., кадастровий номер :00:043:0026.

Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, в редакції, яка діяла на час одержання земельної ділянки у власність шляхом приватизації, є особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, ОСОБА_4 не набула права на вказану земельну ділянку, а тому вимоги ОСОБА_2І про визнання за нею права власності на ? частку спірної земельної ділянки не підлягали до задоволення як такі, що були безпідставними.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на належну її покійному батькові ОСОБА_5 не підлягали до задоволення, зважаючи на такі обставини, які знайшли своє підтвердження, але були проігноровані судом першої інстанції.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 звернулась 05.10.2012 року до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу( а.с. 77 том 1)

Як вбачається із спадкової справи № 49/2012 на майно померлого ОСОБА_5, ОСОБА_3 за отриманням свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса в подальшому не зверталась.

Системний аналіз статей 1296-1301 ЦК України у поєднанні з положеннями ст. 66 Закону України «Про нотаріат» підтверджує, що виключною прерогативою органів нотаріату є видача свідоцтва про право на спадщину, якою завершується процедура набуття спадкоємцями права на спадкове майно.

Як вбачається із пункту 23-го постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передумовою для звернення з позовом до суду щодо прав на спадщину має бути звернення до нотаріуса за оформленням спадщини і якщо ним було відмовлено в оформлені цього права.

Звертаючись з таким позовом ОСОБА_3 не навела жодних обставин, які б вказували на неможливість набуття права власності на спадкове майно у спосіб передбачений законом. Отже, саме з цих підстав реалізація прав на спадкове майно в судовому порядку не підлягає до задоволення.

За встановлених обставин і підставі ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1296-1301 ЦК України ст. 66 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2016 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та стягнення витрат на поховання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за участю в якості третьої особи - Козятинської міської ради Вінницької області, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на поховання у розмірі 3482 грн. 46 коп. та витрати на виготовлення та установку памятника у розмірі 2500 грн. Врешті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом вірно: