Справа №173/499/16-ц
Провадження №2/173/403/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровокам'янської сільської ради про визнання права власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», Верхньодніпровське районне управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровокам'янської сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_5. На день смері ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі з житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті батька позивача звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Також позивач зазначив, що за життя батько склав заповіт, яким заповів все майно, в тому числі житловий будинок, йому. Окрім нього спадкоємцем, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні, є його сестра, ОСОБА_2, яка є пенсіонеркою, проте відмовилася від своєї частки. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, чому не було оформлено належним чином документи на будинок йому не відомо, земельна ділянка для обслуговування будинку приватизована.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що було рішення виконкому Верхньодніпровської районної ради про визнання права власності на житлові будинки громадян в с.Дніпровокам'янка згідно з переліком, в тому числі на житловий будинок ОСОБА_4. Проте за реєстрацією права власності на житловий будинок він не звернувся та правовстановлюючого документу на будинок він не отримав. Працівниками БТІ було проведено технічну інвентаризацію будинку та складено технічний паспорт, встановлено, що всі будівлі побудовані в період з 1960 року до 1971 рік.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та Верхньодніпровське районне управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Верхньодніпровська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи без їх участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала. Суду пояснила, що їй відомо, що вона має право на обов'язкову частку у спадщини, після смерті батька вона та їхня сестра, ОСОБА_3, зверталися до нотаріуса з метою оформлення спадщини, проте зараз вона від своєї частки відмовляється та не заперечує, щоб за братом визнали право власності на все майно, без урахування її частки, про що подала суду відповідну письмову заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не подала.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

28 серпня 1987 року рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської районної ради було визнано право власності на житлові будинки громадян села Дніпровокам'янської сільської ради згідно з переліком, в тому числі, за ОСОБА_4 (а.с.10). Право власності на житловий будинок не було зареєстровано та свідоцтво про право власності на це нерухоме майно ОСОБА_4 не отримував, що підтверджується довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» від 19 жовтня 2015 року (а.с.62). За життя, ОСОБА_4 оформив право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та отримав державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 (а.с.4-9).

Таким чином, судом встановлено, що за життя, ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 з підстав, не заборонених законом, проте не оформив право власності на нього та не отримав свідоцтво про право власності, що не є підставою для припинення права власності на майно.

Після набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, у відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону ОСОБА_4 отримав право зареєструвати своє право власності у визначеному порядку, проте не зробив цього, що не є підставою для припинення права власності на майно.

Наявність житлового будинку садибного типу та господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується технічним паспортом КП «Верхньодніпровське БТІ» від 30 вересня 2015 року (а.с.16-18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.20). За життя, 29 липня 2011 року, ОСОБА_4 склав заповіт, яким все майно, яке належить йому, в тому числі житловий будинок в с.Павлівка, заповів своєму сину - ОСОБА_1 (а.с.50). Відомості про зареєстрований заповіт будо внесено до Спадкового реєстру, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою № 36277679 від 9 січня 2014 року (а.с.47). Згідно з довідкою Дніпровокам'янської сільської ради від 16 липня 2014 року заповіти від імені ОСОБА_4 не відмінялися та не змінювалися (а.с.65). Судом також встановлено, що до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав також зверталися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 55, 58). Проте ОСОБА_2 від своє обов'язкової частки у спадщині відмовилася, про що надала суду відповідну заяву (а.с.39). Доказів того, що ОСОБА_3 має право на обов'язкову частку у спадщині у відповідності до ст. 1241 ЦК України суду надано не було.

Після смерті ОСОБА_4 його син, ОСОБА_1, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.43). Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 23 лютого 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 не було зареєстровано за спадкодавцем, ОСОБА_4 (а.с.23).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 за життя набув право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 з підстав не заборонених законом, позивач, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент його смерті мешкав разом із ним, що підтверджується відповідною довідкою Дніпровокам'янської сільської ради № 151/02-28 від 16 липня 2014 року (а.с.65), а його право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровокам'янської сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ін..н.НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 53,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко