17.10.2016 Справа № 756/7003/15-ц
Унікальний №756/7003/15-ц
Провадження №2/756/367/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Белоконної І.В.

при секретарі Мушкетик І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

21 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві про що зроблено відповідний актовий запис №2535.

28 квітня 2015 року шлюб розірвано. Дітей від шлюбу не має.

За час перебування у шлюбі, подружжям було придбано автомобіль Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2 2013 року випуску.

В даний час автомобілем користується відповідач, а тому позивач з урахуванням уточнення до позовної заяви , у зв'язку з тим що сторони не дійшли згоди про вартість спірного майна та щодо отримання одним та сплату іншим грошової компенсації за частку у спільному майні просила суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу у натурі і залишити майно у спільній частковій власності сторін, а також понесені судові витрати та суму на правову допомогу.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав письмові заперечення, в яких проти задоволення позовних вимог, щодо поділу спільного майна подружжя шляхом визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу у натурі та залишення майна у спільній частковій власності сторін - заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач не може претендувати на частку автомобіля Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2, оскільки він частково (а саме половина вартості авто на час його придбання) був придбаний відповідачем за власні кошти, які були отримані в якості позики від ОСОБА_3, а тому просив суд визнати саме за ним право власності на автомобіль та стягнути з нього на користь позивача грошову компенсацію в рахунок її частки (25%) у спільній сумісній власності, яка згідно оцінки від 03.12.2015, зробленої спеціалістом ТОВ «Експерт нерухомості -2015», становить 72539,50 грн.

Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві про що зроблено відповідний актовий запис №2535.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу брак між сторонами по справі розірвано, про що 298.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №169.

За час перебування у шлюбі, подружжям було придбано автомобіль Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2 2013 року випуску, чорного кольору, який зареєстровано на праві власності за відповідачем (а.с. 213).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Суду не надано беззаперечних доказів у підтвердження того, що вказаний легковий автомобіль частково було придбано за особисті кошти відповідача, тому суд визнає його спільним майном подружжя виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні не встановлено домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна.

Згідно ч.4, 5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У судовому засіданні сторони не дійшли згоди стосовно вартості спірного майна, тому за клопотанням позивача, ухвалою суду від 04.02.2016 року було призначено авто товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Однак 03.06.2016 року на адресу суду надійшли матеріали справи без виконання експертизи у зв'язку з ненаданням експертам об'єкту дослідження .

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що сторони не дійшли згоди щодо отримання одним та сплату іншим грошової компенсації за частку у спільному майні, у з'язку з чим вказані кошти на депозит суду не зараховані, суд вважає необхідним провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу у натурі і залишає майно у спільній частковій власності сторін.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, спільну сумісну власність подружжя, а саме автомобіль автомобіль Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2 2013 року випуску, необхідно визнати за сторонами в ідеальних частках у спільному майні з урахуванням принципу рівності часток.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.І ст.84 ЦПК України, витрата, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно вимог ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до п. 11 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК.

При розгляді справи в суді позивач не заявляла клопотання про допуск ОСОБА_4, або ОСОБА_5 до участі у справі у якості особи, яка надає їй правову допомогу. Зазначені особа фактично приймали участь при розгляді цієї справи в якості представників на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до п. 47 Постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42, 56 ЦПК).

Приймаючи до уваги те, що до матеріалів справи позивачкою не долучено доказів, що ОСОБА_6 та/або ОСОБА_5 є адвокатами, та як вбачається з договору від 15.07.2016 року юридичні послуги позивачу надавались ТОВ «V Феміда V», суд доходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 68, 71 СК України, ст.ст. 10, 15, 58, 59, 60, 169, 212-218, 219 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль автомобіль Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2 2013 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1 / 2 частину автомобіля Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2 2013 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину автомобіля Ssang Yong Korando д.нз. НОМЕР_2 2013 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2324 (дві тисячі триста двадцять чотири) грн. 45 коп. та суму сплачену за проведення судової експертизи у розмірі 2304 (дві тисячі триста чотири) грн. 00 коп.

У інший частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Белоконна