Справа № 556/1626/16-ц
УХВАЛА

іменем України

11.10.2016 року

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1,

представника Володимирецького районного відділу ДВС ОСОБА_2,

стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області,-

встановив:

ОСОБА_5 як боржник у виконавчому провадженні звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС ОСОБА_2 при виконанні рішення про стягнення аліментів.

Вказує, що на підставі виконавчого листа №2-276 від 04.03.2002 року Володимимрецького районного суду Рівненської області він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 12.02.2002 року і до досягнення дітьми повноліття.

04 серпня 2016 року він отримав розрахунок по розміру заборгованості по аліментах за період з 01.01.2007 року по 01.07.2016 року, яка становить 39436 грн. 92 коп. З даним розрахунком він не згоден, оскільки державний виконавець помилково взяв за основу дані про середню заробітну плату даної місцевості для визначення заборгованості, а саме провів розрахунок заборгованості по аліментах без урахування заробітної плати, яку він отримував з 03.05.2007 року по 03.03.2008 року у ТОВ «Житлолюкс». Посилаючись на вищезазначене просив визнати неправомірними дії державного виконавця Трохимчук Н.В. щодо визначення розрахунку заборгованості по аліментам, та скасувати розрахунок по аліментам №1678 від 27.07.2016 року.

Державний виконавець частково визнала вимоги скарги та пояснила, що при проведенні розрахунку вона приймала до уваги не середню заробітну плату по місцевості, а 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у кожен з періодів. Разом з тим, відомості про заробітну плату ОСОБА_4 нею дійсно не були враховані, оскільки боржник не надавав їй такої інформації і взагалі не повідомляв про свою роботу та доходи. В даний час, при отриманні відповідної інформації, вона провела повторний розрахунок, який вручила сторонам безпосередньо перед початком судового засідання.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_3 заперечила доводи скарги та пояснила, що ОСОБА_4 взагалі не сплачував аліменти на утримання дітей, внаслідок чого утворилась значна заборгованість.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 12.12.2002 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі зазначеного рішення 04 березня 2002 року був виданий виконавчий лист, на підставі якого, за заявою стягувача, Володимирецьким районним відділом ДВС відкрито виконавче провадження.

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_2 № 2031 від 25.09.2016 року, станом на 01.07.2016 року заборгованість ОСОБА_4 по аліментах становить 39436,92 грн..

Для визначення та розрахунку суми заборгованості по аліментах за період з 01 січня 2007 року по 01 липня 2016 року, державний виконавець використовував положення ч.2 ст.182 СК України, де вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Відповідно до ст. 195 ч. 3 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Частина 3 статті врегульовує ситуацію щодо визначення розміру заборгованості у випадках, коли платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру. Закон встановлював, що у такому випадку заборгованість обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації. Якщо ж платник аліментів не мав кваліфікації, заборгованість за аліментами визначалася на підставі заробітної плати некваліфікованого працівника.

У відповідності з вимогами пункту 7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністрества юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року, яка діяла на час проведення розрахунку, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника.

Пунктом 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року передбачено, що якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Інформацію про величину такої заробітної плати у певній місцевості має управління статистики.

Розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_4 за період з 01 січня 2007 року по 01 липня 2016 рік повинен був здійснюватися державним виконавцем відповідно до законодавства, що діяло на той час, а саме, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, та не бути меншим за розмір, встановлений Сімейним кодексом України.

Оскільки державним виконавцем при обчисленні заборгованості по аліментах на дітей використано інший метод розрахунку, його дії є неправомірними і такими, що не основані на законі.

При цьому державним виконавцем також не враховано періоди роботи боржника, під час яких він отримував заробітну плату, розмір якої мав бути підставою для нарахування аліментів.

Крім того, відповідно до п.п. 5.24, 5.26 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25 грудня 2008 року № 2274/5, документи про перерахування (стягнення) аліментів вимагають особливого засвідчення їх справжності. Особливим способом засвідчення документа після його підписання є затвердження. Затвердження документа здійснюється шляхом підписання його посадовою особою. Гриф затвердження розміщується у верхньому правому полі першого аркуша документа. Однак в порушення вказаного порядку, даний розрахунок не затверджено (підписано) начальником Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що державним виконавцем на час судового розгляду фактично усунуто порушення закону, оскільки проведено повторний розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 210, 383 ЦПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_2, задовольнити.

Скасувати розрахунок по аліментах №2031 від 25.09.2016 року Володимирецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, згідно з яким заборгованість станом на 01 липня 2016 року становить 39436,92 грн..

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляційну скаргу може бути подано протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення ухвали протягом пяти днів з часу отримання ухвали.

Суддя: