АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5212/16 Справа № 185/5235/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бабій С. О. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

27 вересня 2016 року м. Дніпро

27 вересня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Петешенкової М.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (штрафу)

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника відповідача ОСОБА_4

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 в якому просив стягнути з відповідача на свою користь штраф в розмірі 33 420 000, 00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року позовні вимоги - задоволенні

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штраф в розмірі 33 420 000, 00 грн..

Також вирішено питання щодо судових витрат ( том 2 а.с.41-45)

Не погодившись із вище зазначеним рішенням суду, Никифоров. О.В. - представник відповідача ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 27.09.2016 року ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту, та зазначив, що не заявляє клопотання щодо витребування доказів, зазначене в заяві, а просить розглянути лише питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на акції ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» в кількості 279 545 шт., що належать відповідачу.

Колегія суддів, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшла до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Також вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту ч.1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Згідно роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.3 зазначеної Постанови, згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що вона фактично не має обґрунтування як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту.

Крім того, заявником в заяві не зазначено на докази , що підтверджують право власності на зазначені акції саме відповідачу, які також не додано до заяви, та які не містяться в матеріалах справи, а отже підстави для застосування саме такого виду забезпечення позову відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 152, 153, 301 ч.1 п.7 ЦПК України, апеляційний суд , -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: