Справа № 686/6249/16-ц
УХВАЛА

17 червня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

за участю представника третьої особи Хмельницької міської ради

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, за участю третьої особи - Хмельницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 1 жовтня 1959 р. ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_8 житловий будинок, по вул. Підгірній, 6 м. Хмельницького, розміщений на земельній ділянці розміром 472 кв. м.

24 червня 1963 р батько позивача - ОСОБА_9 придбав з публічних торгів 50% будинковолодіння № 6 по вул. Підгірній в м. Хмельницькому. Інші 50% будинковолодіння по вул. Підгірній, 6 м. Хмельницького на той час залишалась у власності ОСОБА_7

Між вказаними співвласниками будинку був встановлений порядок користування будинком, внаслідок чого фактично утворилось дві квартири під різними номерами, однією з яких під номером 2 користувався її батько, а іншою під номером 1 користувалась ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 належну останній частку будинковолодіння за вказаною адресою згідно свідоцтва про право власності за законом від 27 березня 1996 р. № 2-1 успадкували в рівних частках її діти - ОСОБА_6, за яким зареєстровано 1/4 частину будинку, та ОСОБА_10, за яким було зареєстровано іншу 1/4 частину будинку.

Впродовж майже 15 років означений житловий будинок на праві спільної часткової власності належав 3 особам: її батькові ОСОБА_9 часткою 1/2, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з частками по 1/4 відповідно. За даними дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом станом на 18 січня 2011 р. ОСОБА_10 помер, користування належною йому часткою будинковолодіння по вул. Підгірній, 6 м. Хмельницького перейшло до його дружини - ОСОБА_3

6 травня 2012 р. батько позивача - ОСОБА_9 помер. В листопаді 2012 р. після смерті батька ОСОБА_1 успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину заповітом від 16 листопада 2012 p. № ВРХ 167862 1/2 частину житлового будинку № 6 вул. Підгірній в м. Хмельницькому, зареєструвавши її в реєстрі прав власності на нерухоме майно в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 14 березня 2016 р. співвласниками домоволодіння по вул. Підгірній, 6 в м. Хмельницькому являються ОСОБА_6 з часткою 1/4, ОСОБА_10 з часткою 1/4 та ОСОБА_11 з часткою 1/2.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_3, після фактичного прийняття спадщини свого чоловіка, право власності на належну йому частку у будинковолодінні за вказаною адресою до цього часу не оформила.

За вказаним домоволодінням згідно генерального плану (схеми) від 20 грудня 1946 p., договору купівлі-продажу від 1 жовтня 1959 р., для обслуговування будинку закріплено земельну ділянку розміром 472 кв. м., яка у приватну власність не передавалась.

Фактично частина закріпленої за будинком земельної ділянки, якою користуються відповідачі, вдвічі більша ніж земельна ділянка, яка знаходиться у її фактичному користуванні, і останні добровільно його переглядати відмовляються.

В силу чинних ч.ч. 1-4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю чи споруду, що розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, і перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

При цьому, розяснюючи застосування чинного законодавства про права на земельну ділянку у разі набуття права власності на розташовані на ній об'єкти нерухомості, Верховний Суд України у правовій позиції по справі № 6-2 цс 15 наголосив, що частина перша статті 120 ЗК України визначила можливість переходу до набувача нерухомого майна права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правових угод (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на обєкт нерухомості, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Вказані правові позиції Верховного Суду України узгоджуються з п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 р. № 2), в яких зазначено, що відповідно до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Крім того, Верховний Суд України в аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ з приводу практики застосування земельного законодавства відмітив, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою по вул. Підгірній, 6 м. Хмельницького між його співвласниками - ОСОБА_1, ОСОБА_6 та спадкоємицею покійного ОСОБА_10 - ОСОБА_3 пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку.

У судовому засіданні позивач та її представник заявили клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи з метою визначені варіантів порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток кожного співвласника житлового будинку по вул. Підгірній, 6 в м. Хмельницькому.

Відповідачі та представник третьої особи проти призначення судової будівельно-технічної експертизи не заперечили.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом.

Враховуючи, що для об'єктивного вирішення справи та з'ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання, виходячи із заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку клопотання задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 143, 144, 168, п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України, суд

ухвалив:

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, за участю третьої особи - Хмельницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою судову будівельно-технічну експертизу.

Поставити перед експертом наступне питання:

- Визначити можливі варіанти користування земельною ділянкою відповідно до часток кожного співвласника житлового будинку по вул. Підгірній, 6 в м. Хмельницькому.

Проведення експертизи доручити судовому експерту ТОВ «Бюро судових будземекспертиз» ОСОБА_12 (м. Хмельницький, вул. Герцена, 10).

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1

Копію ухвали з матеріалами цивільної справи направити експерту для виконання.

Розяснити особам, які беруть участь у справі положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у пятиденний строк з дня проголошення ухвали до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя Логінова С.М.