Ухвала

Іменем України

22 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту визнання батьківства, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано факт визнання ОСОБА_5 батьківства щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою та просила поновити строк на оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й поновити їй строк на апеляційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 не підтвердила належними та допустимими доказами те, що вона не знала про існування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2004 року, а також того, що вона станом на 2004 рік та до цього часу перебуває за кордоном.

При цьому колегія суддів виходить із того, що безпідставне поновлення процесуального строку на оскарження рішення суду, що набрало законної сили, пропущеного безпідставно і тривалий період, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи викладене та положення п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

Ю.Г. Іваненко