Справа № 211/2527/16-ц
Провадження № 2/211/1711/16
17 жовтня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Папариги В.А.,
при секретарі Ручка М.Л.,
розглянувши в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна,
10.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 27.11.2012 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 76/10. За життя батько заповіту не складав, спадкоємцями за законом першої черги є його діти: він та відповідач ОСОБА_2 Він та відповідач подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у звязку з тим що між спадкоємцями є спір, та у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Спірна квартира належала на праві власності його батькам: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 02.06.2003 року ОСОБА_4 померла. Батько постійно проживав разом за матірю , тому він прийняв спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину на частину квартири, яка належала матері не отримав.
У звязку з тим, що він не може реалізувати своє право на спадщину, змушений звернутися до суду та просить суд розподілити між ним та відповідачем спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, що помер 27 листопада 2012 року та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_1.
У судове засідання сторони повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надала ( а.с. 21, 22, 67, 68).
Позивач ОСОБА_3 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 69 заява).
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що станом на 31.12.2012 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрована на праві спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ», в реєстровій книзі 24П-7-7 на імя, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № Д-695, виданого 23.07.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кривоізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядження № Д-298 від 04.05.1993 року ( а.с. 64 довідка, а.с. 52 копія свідоцтва про право власності на житло).
02.06.2003 року ОСОБА_4 померла ( а.с. 5 копія свідоцтва про смерть).
Як слідує з інформації наданої Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, свідоцтво про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: м. Кривий ріг, АДРЕСА_3, після померлої 02 червня 2003 року ОСОБА_4 не видавалось ( а.с. 12 ).
Оскільки ОСОБА_4, померла 02 червня 2003 року, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.
Після смерті ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_3 вступив у володіння і розпорядження вище зазначеною квартирою, оскільки на момент смерті своєї дружини ОСОБА_4, яка померла 02 червня 2003 року, був зареєстрований за цією адресою і постійно проживав там ( а.с. 15-17 копія технічного паспорту, а.с. 50 копія довідки).
З наданих документів вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя користувався та доглядав за квартирою, та відповідно до положень ЦК УРСР фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 02 червня 2003 року.
Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом 9 частини 1статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України в16.05.2013 № 4753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
27.11.2012 року ОСОБА_3 помер ( а.с. 6 копія свідоцтва про смерть). Після його смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. З заявами про прийняття спадщини звернулися його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 24-57 копія спадкової справи). Нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив, у звязку з тим, що між спадкоємцями виникла суперечка ( а.с. 8 копія постанови).
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 - є спадкоємцями 1-ї черги після смерті свого батька ОСОБА_3, відповідно до ст.1261 ЦК України. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, чи що мали б право на обовязкову частку спадкового майна, немає. Заповіти померлим ОСОБА_3 не складалися, спадкові договори не укладалися. Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом після померлого спадкодавця не видавалось.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Таким чином, і позивач і відповідач вчасно, належним чином прийняли спадщину після смерті спадкодавця батька ОСОБА_3
Оскільки фактично вирішується питання щодо розподілу спадкового майна між спадкоємцями, один з яких (відповідач) перешкоджає іншому (позивачу) здійснити своє право на спадкування, суд враховує норми ст.ст.1267, 1278 ЦК України, які визначають, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Тому позивач має право на успадкування 1/2 частки спадкового майна. До того ж відповідач, заперечень, або пропозицій щодо розподілу майна суду не надавав. Також встановлено, що позивач ОСОБА_3 звертався до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва йому було відмовлено оскільки між спадкоємцями виникла суперечка, тобто наявні перешкоди на реалізацію права на отримання спадщини.
Оскільки визнати право власності у інший спосіб не видається можливим, і позивач звернувся за захистом своїх спадкових справ до суду, то вважає за можливе визнати за позивачем право власності на частку спадкового майна, на яку позивач має право за законом.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 ( пятсот пятдесят одну ) гривню 20 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 112,524,525,526,527,529,548,549,562 Цивільного Кодексу УРСР ( 1963 року), ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1266, 1267 ЦК України та п. 4 ,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред. 2003 року, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна - задовольнити.
Розподілити спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 27 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, що помер 27 листопада 2012 року на ? частку квартири АДРЕСА_4 (ОСОБА_5) в м. Кривому Розі, яка в цілому складається з 3 кімнат житловою площею 45 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 17,2 кв.м., 2-а кімната 17,2 кв.м., 3-я кімната 10,6 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридора площею 5,6 кв.м., вбудованої шафи площею 1,2 кв.м., обладнаним балконом 0,9 кв.м., всього загальною площею 61,7 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки: ІНФОРМАЦІЯ_3, Крим, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 ( пятсот пятдесят одну ) гривню 20 коп.
На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_6