Справа № 640/4281/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про встановлення факту окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин та про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2016 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 позовні вимоги розєднані в самостійні провадження. В обґрунтування доводів викладених в позовній заяві позивач зазначає, що з 02.04.200 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, у шлюбі в них народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку з відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками впродовж 11 років спільне життя не склалось, що призвело до неможливості подальшого проживання однією сімєю. Зазначає, що 20.08.2013 року він повідомив ОСОБА_4 про припинення стосунків, він зібрав особисті речі та переїхав до квартири своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_1, де проживає до теперішнього часу. Зазначає, що не зверталися одразу до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки вирішили спочатку морально підготувати дитину до розлучення батьків, побоюючись за її психічний стан та повідомити їй про це пізніше. Таким чином, вказує, що саме з 20.08.2013 року він з ОСОБА_4 спільно вже не проживали, спільного господарства не вели, тому вважає, що саме з 20.08.2013 року між ними припинилися фактичні шлюбні відносини. Також вказує, що після розставання з ОСОБА_4 в нього почалися стосунки з ОСОБА_6, з якою вони разом проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаний період часу в них народилась дитина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Зазначає, що впродовж з 20.08.2013 року до 21.12.2015 року шлюбні відносини між ним та ОСОБА_4 не відновлювалися, за час окремого проживання після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно ними не придбавалось. Встановлення факту окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин необхідно для визначення часток, що є спільною сумісною та/або особистою власністю подружжя у звязку з перебуванням на розгляді в Київському районному суді м. Харкова справи щодо поділу спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги, просили вимоги задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовні заяві. Будучи допитаним за його згодою в якості свідка ОСОБА_1 пояснив, що фактично шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були припинені з 20.08.2013 року, з позовом до суду про розірвання шлюбу не зверталися раніше, щоб підготувати дитину до цього, не травмувати її психічний стан. Зазначив, що з 20.08.2013 року він проживав за іншою адресою, епізодично зявлявся на попередній квартирі, щоб забрати особисті речі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявилась, представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, заперечував проти заявлених позовних вимог, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю та недоведеністю. Будучи раніше присутньої в судовому засіданні та допитаною за її згодою в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що практично до травня 2015 року не припиняла шлюбні відносини з ОСОБА_1, вони продовжували вести спільне господарство, були повязані спільним побутом, разом утримували та виховували спільну доньку, разом забезпечували утримання спільного майна подружжя, підтримували один одного в питаннях ведення бізнесу тощо. Зазначила, що ОСОБА_1 жодного разу не підіймав питання розірвання шлюбу, продовжував користування квартирою, мав безперешкодний доступ до квартири, в тому числі ключі від квартири, майже до кінця 2014 року в квартири знаходилися його особисті речі. Також відзначила, що місцем реєстрації ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано 02.04.2002 року шлюб Бригадирівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був проведений актовий запис № 1.

Згідно копії свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 233064 вбачається, що під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 12).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано в судовому порядку.

Згідно копії довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 12 станом на 26.06.2015 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано та проживає чотири особи: ОСОБА_8 (власник), ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_9 (наймач) (т.2 арк. справи 39). Згідно копії квитанції по сплаті комунальних платежів вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано чотири особи (т.2 арк. справи 42-53).

Згідно копії про народження серії 1-ВЛ № 417305 вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. справи 13).

Відповідно до ч.2 статті 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 18 Сімейного кодексу України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є, зокрема, встановлення правовідношення.

Зі змісту мотивувальної частини рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2015 року вбачається, що спільне життя у подружжя не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, бажання зберегти сімю у сторін немає (т. 1 арк. справи 11). Зі змісту копії позовної заяви ОСОБА_4 до Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2015 року вбачається, що звертаючись до суду з позовом в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 вказує про те, що фактично подружжя не проживає разом, їх дитина вже досягла віку, що дозволяє їй розуміти характер взаємин подружжя та наслідки розірвання шлюбу, оскільки вона їх спостерігає наочно та вже сприйняла, що батьки проживають окремо та не є однією сімєю (т.2 арк. справи 16).

В судовому засіданні допитані в якості свідка ОСОБА_10, яка є дружиною брата ОСОБА_4, яка пояснила, що в середині 20013 році спостерігала напруженні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а наприкінці серпня 2013 року від ОСОБА_4 їй стало відомо, що ОСОБА_1 вирішив розірвати стосунки та пішов з сімї, що стало шоком для всіх. Зазначила, що зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що певні особисті речі ОСОБА_1 залишалися за адресою за якою вони раніше разом проживали, що вони спілкувалися по телефону, а зі спливу певного строку від ОСОБА_4 вона дізналась про народження другої дитини у ОСОБА_1 від іншої жінки.

В судовому засіданні допитані в якості свідка ОСОБА_11, який є сусідом ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та підтвердив проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою впродовж останніх трьох років з кінця серпня 2013 року з ОСОБА_6, в яких народилась маленька дитина.

В судовому засіданні допитані в якості свідка ОСОБА_6 яка пояснила, що проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 однієї сімєю в цивільному шлюбі протягом останніх трьох років, приблизно з 20 серпня 2013 року, мають спільний бюджет, ведуть спільне господарство, постійно знаходяться разом, 25.05.2015 року в них народилась спільна дитина ОСОБА_7, з якою вони проживають за вказаною адресою. Також пояснила, що між сторонами з серпня 2013 року велися телефонні розмови та переговори щодо можливого вирішення питання про розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_4, а також добровільного вирішення питання про поділ спільного майна, яке, зокрема, використовується в підприємницькій діяльності ОСОБА_1 та його партнерами.

В судовому засіданні допитані в якості свідка ОСОБА_12, який є знайомим ОСОБА_1 більше 10 років та який зазначив, що від спільних знайомих та особисто ОСОБА_1 йому стало відомо про погіршення сімейних відносин з попередньою дружиною, починаючи з серпня 2013 року він постійно спостерігав спільне перебування ОСОБА_1 з ОСОБА_6 на сумісних сімейних заходах, він неодноразово відвідував їх зі своєю дружиною в гостях за адресою: АДРЕСА_1, підтвердив його фактичне місце проживання за вказаною адресою протягом останніх трьох років з серпня 2013 року.

В судовому засіданні допитані в якості свідка ОСОБА_13, який працює генеральним директором підприємства та є знайомим ОСОБА_1, який пояснив, що йому було відомо про перебування ОСОБА_1 в шлюбі, приблизно з середини 2013 року він спостерігав загострення стосунків в з ОСОБА_4, він не поспішав додому, спостерігалось, що йому не було комфортно проживати разом протягом останнього часу. Також зазначив, що йому відому про те, що ОСОБА_1 починаючи з кінця серпня 2013 року спільно проживав з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, де їх неодноразово відвідував впродовж цього часу.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_14, який є бізнес-партнером ОСОБА_1, співзасновником підприємства, який знайомий протягом тривалого часу з як ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який зазначив, що наприкінці 2013 року йому стало відомо про припинення сімейних стосунків ОСОБА_1 з ОСОБА_4, з якою він раніше перебував у зареєстрованому шлюбі, на його питання про можливе відновлення сімейних стосунків ОСОБА_1 однозначно відмовився, оскільки вже прийняв таке рішення, не бажав поновлювати сімейні стосунки. Також зазначив, що будучи громадянином РФ та існування обєктивних труднощів на території України він за допомогою ОСОБА_1 оформив в кредит купівлю автомобіля марки Toyota Camry, яку було оформлено на ОСОБА_1 зі згоди ОСОБА_4, в організованому спільному з ОСОБА_1 підприємстві є його внесок, а протягом тривалого часу він зареєстрований в квартирі за його попередньою адресою: АДРЕСА_4. Зазначив, що йому відомо про проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 приблизно з кінця серпня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1, в яких народився спільний син.

Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, які знайшли своє доведення в ході судового розгляду та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. За результатами судового розгляду суд приходить до висновку про наявність підстав встановлення фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 саме з кінця серпня 2013 року. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до часу ухвалення рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2015 року шлюбних відносин, оскільки вказане спростовується поясненнями свідків, наданих безпосередньо в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та в сукупності з іншими дослідженими під час судового розгляду доказами.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись статтями 3, 18 Сімейного кодексу України, статтями 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання - задовольнити частково.

Встановити факт окремого проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з кінця серпня 2013 року у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 05 жовтня 2016 року . Повний текст рішення суду виготовлено 10 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях