Справа №295/9485/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі с/з - Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що із 15 травня 2010 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі та за час спільного проживання сторонами по справі разом було набуте майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, зокрема: 1) автомобіль RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску; 2) мотоцикл KAWASAKI VN 2000, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску; 3) телевізор марки «SAMSUNG», 2010 року випуску; 4) холодильник марки «LG», 2010 року випуску; пральну машину марки «BOSCH», 2010 року випуску; газову плиту (поверхня та духова шафа), 2010 року випуску; диван кутовий, 2010 року випуску; персональний комп'ютер (ноутбук) марки «SAMSUNG», 2011 року випуску; кухонний стіл, лавка, стільці, 2010 року випуску; фотоапарат «CANON», 2013 року випуску та DVD програвач (плеєр), 2012 року випуску. ОСОБА_2 у позові вказує, що приймав безпосередню участь в одержанні доходів сімейного бюджету, допомагав у веденні справи підприємницької діяльності своєї дружини ОСОБА_3 Оскільки угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя сторони не досягли, позивач просить, з урахуванням уточнених вимог, розділити перелічене майно, присудивши позивачу автомобіль RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, телевізор «SAMSUNG», пральну машину «BOSCH», диван кутовий, кухонний стіл, лавку, стільці та DVD програвач. Решту майна присудити відповідачу.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. ОСОБА_2 на пропозицію суду не погодився внести на депозит суду половину вартості спільного майна подружжя в порядку ч. 5 ст. 71 СК України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Послалась на придбання автомобіль RENAULT TRAFIС за кошти, що належали особисто ОСОБА_3 Зокрема, частина коштів була знята з рахунку її довірителя як фізичної особи підприємця, а залишок суми, що була витрачена для придбання вказаного авто, була надана батьком відповідача - ОСОБА_4, який продав для цього свій автомобіль марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_3. Мотоцикл марки KAWASAKI VN2000 був проданий сторонами в період шлюбу та кошти, що були отримані за продаж мотоцикла, були витрачені на потреби сім'ї. За словами представника, інше майно, про яке зазначає у позовній заяві ОСОБА_2, в період шлюбу сторонами не купувалося. Після одруження сторони по справі проживали разом із батьками відповідача в будинку, де всі речі домашнього вжитку, побутова техніка була придбана батьками задовго до одруження її довірителя із позивачем. ОСОБА_3 були подані відповідні письмові заперечення. Крім цього, представник відповідача в судовому засіданні додала, що її довіритель має водійське посвідчення та автомобіль RENAULT TRAFIС купувався для здійснення підприємницької діяльності останньою. Мотоцикл, за словами представника, напевно використовувався в інтересах сім'ї, однак його власником на даний час є інша особа. Також додала, що ОСОБА_3 не погоджується на грошову компенсації за частину у спільному майні.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що був присутній при покупці автомобіля RENAULT TRAFIС та мотоцикла KAWASAKI VN2000 у м. Києві пару років назад. При цьому, коли придбавався автомобіль, то свідок підвозив сторін до авторинку, а після купівлі мотоцикла особисто їхав на ньому з м. Києва, так як має відповідне водійське посвідчення. Бачив як за покупку транспортних засобів із продавцями розраховувався ОСОБА_2, однак чиї саме це були кошти свідку невідомо. Крім того ОСОБА_5 вказав, що був присутній під час купівлі холодильника, пральної машини, газової плити та дивана, які купувались приблизно у період 3-6 місяців після весілля. Свідок на прохання позивача допомагав завезти дану техніку та підняти її на другий поверх будинку.

Свідок ОСОБА_6, яка являється сестрою позивача, у судовому засіданні пояснила, що була в гостях у сторін по справі та чула як ті хвалились, що придбали холодильник, пральну машину, стіл із лавою, ноутбук, автомобіль RENAULT, мотоцикл KAWASAKI, фотоапарат та телевізор. Свідком купівлі речей особисто ОСОБА_6 не була, однак знає, що кутовий диван придбавався в магазині «Фуршет». Зі слів сторін у справі свідку також відомо, що техніка придбавалась в «Епіцентрі» в м. Києві. Вартість придбаних речей свідку невідома.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та представників сторін, допитавши свідка, вивчивши й дослідивши матеріли справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі у період із 15.05.2010 перебували в зареєстрованому шлюбі, що був розірваний рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.04.2016 у справі №296/9160/15-ц.

Судом також встановлено, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі, сторони придбали автомобіль RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3, а також мотоцикл KAWASAKI VN 2000, реєстраційний номер НОМЕР_2, право власності на який на час розгляду справи зареєстровано за ОСОБА_7, що підтверджується листом УДАІ УМВС України в Житомирській області від 23.10.2015 та відомостями Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області від 29.01.2016, наданими на запит суду (а.с. 45, 100).

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази придбання телевізору марки «SAMSUNG», 2010 року випуску, холодильнику марки «LG», 2010 року випуску, пральної машину марки «BOSCH», 2010 року випуску, газової плити (поверхня та духова шафа), 2010 року випуску, дивану кутового, 2010 року випуску, персонального комп'ютера (ноутбука) марки «SAMSUNG», 2011 року випуску, кухонного столу, лавки, стільців, 2010 року випуску, фотоапарат «CANON», 2013 року випуску та DVD програвача, а саме таких як квитанції, чеки, накладні тощо, - суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог щодо поділу таких речей між сторонами по справі.

Суд критично оцінює наявні в матеріалах справи та додані позивачем письмові пояснення громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_12, а також показання свідків як докази придбання сторонами по справі у період перебування у зареєстрованому шлюбі перелічених у попередньому абзаці речей, оскільки вони не є допустимими доказами купівлі таких речей з точки зору положень ст.ст. 57, 59 ЦПК України.

Частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За положеннями ч.1 ст. 70, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати ідеальні частки сторін по справі щодо автомобіля марки RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 зазначеного транспортного засобі за кожним у порядку поділу майна подружжя.

Суд критично оцінює надані відповідачем ОСОБА_3 докази придбання автомобіля марки RENAULT TRAFIC за кошти, що належали їй особисто, а саме такі як довідка ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про списання коштів (а.с. 50) та лист Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області від 29.01.2016 (а.с. 100), оскільки зазначені докази не дають суду безумовних підстав вважати, що указаний в даному абзаці транспортний засіб дійсно був придбаний саме за кошти, що були виплачені по чеку ОСОБА_3 та надані останній її батьком після продажу власного автомобіля. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а положенням ч. 2 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Таким чином ОСОБА_3 не довела суду, що кошти на придбання автомобіля марки RENAULT TRAFIC належали їй особисто, з огляду на зміст ч. 2 ст. 61 СК України, а також були використані саме для придбання указаного транспортного засобу.

Суд відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині присудження відповідачу ОСОБА_3 мотоцикла KAWASAKI VN 2000, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, оскільки даний транспортний засіб вже належав відповідачу по справі і був проданий останньою у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ще до звернення позивачем із даним позовом до суду за довідкою рахунком, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 45, 100-101).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 1 242 грн. 24 коп., виходячи з вартості 1/2 частки автомобіля марки RENAULT TRAFIC, та 450 грн. як половину розміру витрат, понесених ОСОБА_2 за проведення судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості даного автомобіля.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальної частки автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC, тип пасажирський - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, об'єм двигуна - 2 664, колір - жовтій реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, за кожною із сторін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 242 грн. 24 коп. судового збору та 450 грн. витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов