Справа № 495/3053/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

розглянувши заяву про забезпечення позову

по цивільній справі № 495/3053/16-ц

за позовом:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

- ОСОБА_5

до:

- ОСОБА_6

- ОСОБА_7

- ОСОБА_8

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

21.04.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач-1), ОСОБА_9 (далі по тексту позивач-2), ОСОБА_3 (далі по тексту позивач-3), ОСОБА_4 (далі по тексту позивач-4), ОСОБА_5 (далі по тексту позивач-5) звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_6 (далі по тексту відповідач-1), ОСОБА_7 (далі по тексту відповідач-2), ОСОБА_8 (далі по тексту відповідач-3) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2015 року відкрито провадження по цивільній справі № 495/3053/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно. Справу призначено до розгляду.

21.04.2016 року позивачами було подано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву про забезпечення позову в порядку статті 151 Цивільного процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський смт. Затока, Сонячний район, вулиця Сонячна, 13, та накласти арешт на земельну ділянку за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський смт. Затока, Сонячний район, вулиця Сонячна, 15, які належать ОСОБА_8, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Дана заява ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мотивована тим, що на даний час невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення в майбутньому в період розгляду справи в суді, оскільки Головним управлінням національної поліції в Одеській області здійснюється кримінальне провадження №0000154 від 11.03.2016 року за фактом зловживання службовим становищем Затоківської селищної ради за ч.2 ст.364 КК України стосовно надання у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 земельних ділянок за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський смт. Затока, Сонячний район, вулиця Сонячна, 13, та за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський смт. Затока, Сонячний район, вулиця Сонячна, 15. Позивачі зазначають, що в рамках кримінального провадження №0000154 від 11.03.2016 року арешт не накладався.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд дійшов до висновку про повернення такої заяви, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Частиною третьою ст.151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Між тим, як вбачається з заяви ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про забезпечення позову, єдиною підставою для її задоволення зазначено, що на даний час існує загроза невиконання судового рішення в майбутньому в період розгляду справи в суді.

В свою чергу, в порушення пунктів 2, 3 частини другої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5:

- не визначено належним чином та не підтверджено будь-якими доказами обґрунтування необхідності виду забезпечення позову, який належить застосувати;

- не наведено інших (взагалі будь-яких) відомостей, потрібних для забезпечення позову;

- не представлено жодних доказів на підтвердження своїх вимог, які б свідчили, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до частини восьмої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відсутність зазначених вище відомостей, обґрунтувань та будь-яких доказів позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у звязку з чим заява ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про забезпечення позову підлягає поверненню заявникам.

Заявники не позбавлені можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 151, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про забезпечення позову по справі №495/3053/16-ц - повернути заявнику.

Розяснити заявникам, що вони не позбавлені можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (65088, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову, згідно квитанції № N18Т341842 від 18.04.2016 року в сумі 276 (двісті сімдесят шість) гривень.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Білгород- Дністровському районі Одеської області (, місцезнаходження: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 76) повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (65088, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову сплачений 18.04.2016 року згідно квитанції № N18Т341842 у розмірі 276 (двісті сімдесят шість) гривень.

Строк пред'явлення ухвали до виконання в частині повернення судового збору - протягом одного року з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Мишко