Номер провадження: 22-ц/785/5912/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 недієздатним та призначення йому опікуна, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

17.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеною заявою, підстави у подальшому були зміненні, та просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним з 01.07.2014 року; встановити над ним опіку; призначити заявника ОСОБА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_2 посилалась на те, що під час розгляду цивільної справи, яка знаходиться в проваджені Суворовського районного суду м. Одеси за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, було проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_3, висновком якої № 461 від 02.09.2015 року було зазначено, що він страждав і страждає психічним розладом у вигляді набутого слабоумства і не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, в тому числі і 01.07.2014 року, в день підписання договору дарування своєї квартири.

Представник заявника підтримав заяву, просив її задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду не зявились.

Заінтересовані особи - Орган опіки та піклування Суворовської РА ОМР та Приватний нотаріус ОСОБА_5 до суду не зявились, направивши листи з проханням розглянути справу без їх участі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

29.06.2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить рішення скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неповне зясування судом обставин у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що заявником не доведено, що ОСОБА_3 за своїм психічним станом не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

Зі слів заявника ОСОБА_2 вона є племінницею ОСОБА_3

За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті (ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Для того, щоб можна було визнати фізичну особу недієздатною, наявний у неї хронічний та стійкий психічний розлад повинен саме істотно впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Визначення наявності або відсутності психічного розладу, а також його стійкості або тимчасовості є виключною компетенцією лікарів-психіатрів.

Таким чином, для встановлення психічного стану особи при розгляді справ про визнання особи недієздатною за наявності певних даних про психічний розлад її здоров'я, призначення та проведення судово-психіатричної експертизи є необхідним та обов'язковим.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи при розгляді зазначеної категорії цивільних справ є з'ясування наявності чи відсутності підстав для визнання фізичної особи недієздатною, а саме: встановлення наявності або відсутності психічного розладу у особи; з'ясування, чи є психічний розлад здоров'я конкретної особи стійким і хронічним або тимчасовим, а також визначення ступеня впливу цього розгляду на здатність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричних експертиз № 139 від 01.04.2016 року, проведеної Комунальною установою «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя», на підставі ухвали суду, - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час виявляє не психотичного рівня психічні розлади, у вигляді «Органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу, з легкими когнітивними розладами, що не досягають ступеню «деменції» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F06.8» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), який за ступенем впливу на вольові та критичні, когнітивні функції піддослідного не стільки виражений, щоб позбавляти його здатності усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. На 01.07.2014 року ОСОБА_3, також виявляв не психотичного рівня психічні розлади, у вигляді «Органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу, з легкими когнітивними розладами, що не досягають ступеню «деменції» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F06.8» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), який за ступенем впливу на вольові та критичні, когнітивні функції піддослідного не стільки виражений, щоб позбавляти його здатності усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Встановлення опіки не потребує (а.с. № 51-58).

Виходячи з положень ст. ст. 59, 145, 239 ЦПК України, висновок судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану здоровя особи є обов*язковим та допустимим доказом у справах про визнання її недієздатною.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Колегія суддів звертає увагу, що будь-які інші медичні документи, які б свідчили про неможливість ОСОБА_3 за своїм психічним станом не розуміти значення своїх дій та керувати ними, заявником не надано, у звязку з чим заява є недоведеною.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи не вбачається, що заявником по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та вимог.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження заявника є недоведеними та непідтвердженими, у звязку з чим неспроможними та такими, що не спростовують висновків суду, не маючи підстав та доведеності для задоволення заяви.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними у справі доказами.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

19.10.2016 року м. Одеса