Єдиний унікальний номер 233/2191/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1933/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Бахмут Донецької області

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді: Будулуци М.С.,

суддів: Космачевської Т.В., Курило В.П.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля та поділ сумісно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, у якому, з урахуванням змінених підстав позову та позовних вимог, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Nissan Almera», реєстраційний номер після зміни власника - НОМЕР_1 (далі - автомобіль), укладений 24 березня 2015 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4, застосувати двосторонню реституцію до правовідносин, які випливають з оспорюваного договору, та повернути його сторони до попереднього становища, визнати за ОСОБА_3 право власності на металевий гараж розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (далі - металевий гараж), стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача компенсацію за частину майна в розмірі 108 050 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що в період шлюбу з ОСОБА_1 ними спільно набуто вказаний вище автомобіль вартістю 243 000 грн. та металевий гараж вартістю 17 900 грн.

В 2015 року шлюбні стосунки між ними фактично припинилися, однак згоди щодо поділу спірного майна сторони досягти не змогли.

24 березня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 купив спірний автомобіль. Такий договір укладено без згоди позивача, а тому ОСОБА_3 вважає його недійсним (ч. 2 ст. 65 СК України) і просила суд застосувати реституцію (ст. 216 ЦК України) та повернути сторони договору до попереднього становища. Позивач вказала, що ОСОБА_1 використовує спірний автомобіль у роботі в таксі і вважає, що при поділі майна подружжя автомобіль повинен залишитися у власності останнього. Разом з тим, просила суд в порядку поділу майна подружжя (ст. ст. 60, 69, 70 СК України) визнати за нею право власності на спірний гараж та стягнути з ОСОБА_1 на її користь різницю у вартості розділеного спірного майна в порядку ч. 2 ст. 364 ЦК України, в сумі в сумі 108 050 грн.

1). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу автомобіля «Nissan Almera», реєстраційний номер після зміни власника НОМЕР_1, що укладений 24 березня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, недійсним.

Застосовано двосторонню реституцію до правовідносин які випливають з договору купівлі-продажу автомобіля «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на металевий гараж, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за частину майна в сумі 108 050 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 243 грн 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1, в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу.

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм законодавства, він просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначив, що купівлю-продаж автомобіля «Nissan Almera» здійснено за згодою позивача в період шлюбу, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Висновок суду про те, що сторони домовились про поділ майна не відповідає дійсності.

Суд першої інстанції помилково визнав недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Спірний автомобіль не був визнаний сумісною власністю подружжя і питання про це позивач не ставила.

Окрім цього, відповідач зазначив, що ОСОБА_3 не є стороною вказаного договору і відношення до цієї угоди не має. Рішенням суду порушуються вимоги ст. 388 ЦК України стосовно прав ОСОБА_4, як добросовісного набувача.

2). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 19 січня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просила скасувати рішення Апеляційного суду Донецької області від 19 січня 2016 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Донецької області від 19 січня 2016 року скасовано в частині відмови ОСОБА_7 в позові про поділ автомобіля «Nissan Almera», реєстраційний номер після зміни власника НОМЕР_1, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Донецької області від 19 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2016 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 25 жовтня 2016 року.

До розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_7 подала заяву про відмову від позову у зв'язку з відшкодуванням їй компенсації вартості автомобіля, зазначивши, що з наслідками закриття провадження у справі, відповідно до вимог ст.206 ЦПК України, вона обізнана.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення заяви.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, але про час та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою за місцем проживання (а.с. 211, 212, 216).

Заслухавши суддю - доповідача, особи, яка приймали участь у справі, апеляційний суд вважає, що заяву позивача необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі зарити, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 306 ЦПК України встановлено право позивача відмовитись від позову на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки позивач відмовилася від позову, про що подала до апеляційного суду письмову заяву, таке її право є безумовним, цю відмову необхідно прийняти, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 174 ч.2, 205 ч.1 п.3, 310 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову від позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля та його поділу.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року в частині спору про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та його поділу скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля та його поділу закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: