Справа № 202/5209/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

17 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що 11 грудня 2014 року між ним і ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 6307. Відповідно до п. 1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в розмірі 313400 грн., що еквівалентно 20000 доларам США. Пунктом 2 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний у строк до 1 квітня 2015 року повернути позикодавцеві запозичену суму в гривнях, еквівалентну по курсу НБУ на день повернення грошей. Відповідач свої зобовязання не виконав, позику не повернув. Згідно з п. 8 договору позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу в гривнях з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі одного відсотка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення, включаючи день оплати, а також три відсотка річних від простроченої суми. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 20000 доларів США в національній валюті за офіційним курсом НБУ, яка станом на 11.08.2016 року складає 496320 грн., а також 3 проценти річних у розмірі 20315,12 грн. та інфляційні втрати в розмірі 619407,36 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений, заперечень проти позову не надав, у звязку з чим суд розглядає справу на підставі наявних даних і доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 6307.

Згідно з пунктом 1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність до підписання цього договору 313400 грн., що є еквівалентом суми 20000 доларів США за погодженим сторонами курсом на день укладення цього договору (1 долар США = 15,67 грн.).

Відповідно до пункту 2 договору зазначену суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою на протязі шести місяців, а саме до 1 квітня 2015 року, в гривнях по курсу НБУ, еквівалентну на день повернення грошей. Сторони встановлюють безпроцентний характер цього договору.

Пунктом 8 договору передбачено, що в разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу у гривнях з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі одного відсотка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення, включаючи день оплати, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем представлений нотаріально посвідчений договір позики від 11 грудня 2014 року, укладений між ним і відповідачем.

У свою чергу відповідач доказів повернення позики та виконання умов договору не надав.

Як встановлено судом, сторони погодили в договорі строк повернення позики до 1 квітня 2015 року.

Отже, сума боргу за договором повинна визначатися в національній валюті за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ, станом на 31 березня 2015 року та складає 468852,50 грн. (20000 х 2344,2625 /100).

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за договором у встановлений строк не виконав, позику позивачу не повернув, вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також суд вважає, що у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за період з 02.04.2015 року по 11.08.2016 року включно (в межах заявлених позивачем позовних вимог) три проценти річних від простроченої суми в розмірі 19190,84 грн. (468852,50 х 3% : 365 дн. х 498 дн.) та інфляційне збільшення в розмірі 116796,39 грн. (468852,50 грн. х 114,0% х 102,2 % х 100,4 % х 99,00 % х 99,20 % х 102,3 % х 98,7 % х 102,0 % х 100,7 % х 100,9 % х 99,6 % х 101,0 % х 103,5 % х 100,1 % х 99,8 % х 99,9 % - 468852,50).

Таким чином, позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 468852 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 19190,84 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 116796 грн. 39 коп.

Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 6890 грн.

Оскільки позов задоволено частково, вказані витрати суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3668 грн. 24 коп. (6890 х 53,24 %).

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу в розмірі 468852 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 19190,84 грн., інфляційне збільшення в розмірі 116796 грн. 39 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3668 грн. 24 коп., а всього 608507 (шістсот вісім тисяч пятсот сім) грн. 97 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко