Справа № 604/800/16-ц
Провадження № 2/604/375/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Горизонт», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - відділ Держгеокадастру у Підволочиському районі, Підволочиська селищна рада Тернопільської області, про визнання частково недійсним та скасування державного акта на земельну ділянку, зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач 1), Приватного підприємства «Горизонт» (далі - Відповідач 2), в якому просить: визнати державний акт серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 2012 року виданий ОСОБА_2 частково недійсним; відновити стан земельної ділянки шляхом повернення спірної частини землі та вирівнювання межі, починаючи від стику меж ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 36 см; зобов'язати ПП «Горизонт» виготовити нову технічну документацію з правильними межами за його рахунок.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач покликалася на те, що 05 жовтня 2012 року Позивач, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, звернулися до ФОП ОСОБА_5 щодо виготовлення технічної документації для приватизації присадибної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та була безкоштовно передана у власність останнього на підставі рішення Підволочиської селищної ради №922 від 16.12.2007 року. В тексті рішення допущено описку та вказано про передачу земельної ділянки у розмірі 0,07, проте згідно довідки Підволочиської селищної ради №01-1435/01-23 від 15.08.2016р., за будинковолодінням по АДРЕСА_1 рахується площа земельної ділянки 0,08га. На даній земельній ділянці також знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, який належав чоловікові Позивача на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Підволочиською селищною радою 18.11.2004р. Проте виготовити технічну документацію на земельну ділянку Позивач та її чоловік не змогли через те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 Позивачем успадковане належне йому майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу 25.06.2013 року. Проте оформити право власності на дану земельну ділянку Позивач не може з огляду на наступне. Дана земельна ділянка, яка знаходиться в АДРЕСА_1, межує із земельною ділянкою Відповідача 1 і знаходиться за адресою АДРЕСА_2. 25.12.2012р. Відповідач 1 оформила на свою земельну ділянку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 25.12.2012 року. Однак даний Акт був складений з помилками, зокрема межі її земельної ділянки частково накладаються на межі, придбаної ще в 1977 році земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1. Оскільки спеціалістами ПП «Горизонт», які виготовляли документацію на земельну ділянку Відповідача 1 неправильно здійснено обміри земельної ділянки і не було уточнено правильної лінії розмежування. В результаті частина земельної ділянки Позивача (з однієї сторони 0,75м, а з іншої 0,87м), на якій побудований кам'яний льох, який відображено ще в технічному паспорті від 18.08.1999р. і по якому проходить межа із земельною ділянкою по АДРЕСА_2, стала власністю Відповідача 1. згідно державного акту НОМЕР_2 від 25.12.2012 року. Хоча ні Позивач, ні її чоловік нічого не прибудовували, не змінювали межі між земельними ділянками, всі будівлі і споруди розташовані та відображені згідно технічного паспорта від 18.08.1999 року. Через помилки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 25.12.2012 року позивач не може в повному обсязі скористатися своїм правом щодо вільного володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, що належить їй в порядку спадкування після смерті чоловіка та належним чином оформити відповідні документи на вказану земельну ділянку, а тому просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

В судове засіданні Позивач позов підтримала з мотивів висловлених у ньому, просить задовольнити.

Відповідач 1 пояснила, що проти позову не заперечує, якщо є дійсно допущені помилки при замірах.

Представник Відповідача 2 в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що не заперечує проти здійснення нових замірів земельних ділянок та коригування їх меж, та виготовлення технічної документації за рахунок коштів Відповідача 2.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі, Підволочиської селищної ради Тернопільської області, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, вирішення справи по суті покладаються на думку суду.

Враховуючи позиції сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

15 березня 1977 року ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу придбав у гр. ОСОБА_7 житловий будинок, жилою площею 26,90 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 Загальна площа земельної ділянки 800 кв.м., на якій, крім житлового будинку розташовані три сараї, санітарні установки, переходить в користування набувача будинку на підставі постанови №2 від 05 лютого 1977 року зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Леніна с. Мислова, Підволочиського району Тернопільської області. Договір посвідченого Підволочиською державною нотаріальною конторою 10 травня 1977 року по реєстру №576, зареєстровано в реєстрі за №32.

Відповідно до рішення одинадцятої сесії п'ятого скликання Підволочиської селищної ради Тернопільскої області №922 від 16 грудня 2007 року, ОСОБА_4 безкоштовно передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт. Підволочиськ по АДРЕСА_1. Згідно з пунктом 2 вказаного рішення - видано гр. ОСОБА_4 державний акт про право власності.

В силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 ст. 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення та отримання Відповідачем 1 державного акта на право власності на земельну ділянку) право власності Відповідача 1 на земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку є саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт (ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Згідно з довідкою Підволочиської селищної ради Тернопільської області №01-1435/01-23 від 15 серпня 2016 року, за будинковолодінням в смт. Підволочиськ по АДРЕСА_1, рахується площа земельної ділянки 0,08 га. Ця земельна ділянка на даний момент перебуває в комунальній власності відповідно до норм ст. 83 ЗК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 14 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

Позивач успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1 який належав померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Підволочиською селищною радою Підволочиського району Тернопільської області 18 листопада 2004 року на підставі рішення виконкому Підволочиської селищної ради від 30 червня 2004 року за №203 зареєстрованого Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 18 листопада 2004 року в реєстрову книгу №01 за реєстровим №317. Реєстровий номер майна №8504615, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 18 листопада 2004 року за №5488339. На земельній ділянці розташований: цегляний житловий будинок, загальною площею - 60,8 кв.м., жилою - 49,1 кв.м., зазначений в ген плані під літ. «А» та наступні надвірні будівлі та споруди: літня - кухня кам'яна літ. «Б», цегляний тамбур літ. «б», цегляний господарський будинок, літ. «В», цегляний гараж, літ. «Г», цегляна вбиральня, літ. «Д» та льох кам.бут. літ. «З» . Вказане вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №633.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб встановлено ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частина 1 ст. 155 ЗК України гласить, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Тому суд вважає, що оспорюваний державний акт на право приватної власності на землю виданий у наслідок помилки, яку допущено при складані земельно-технічної документації на спірну земельну ділянку. Це порушує право Позивача землю, що відповідно до вимог ст. 229 ЦК України є підставою для визнання його недійсними.

Отже, виданий Відповідачеві 1 державний акт на землю серії НОМЕР_2, на земельну ділянку площею 0,1196 га, яка розташована по АДРЕСА_2, слід визнати частково недійсним.

Також, оскільки Відповідач 2 в судовому засіданні підтвердив, що при виготовленні технічної документації для Відповідача 1 допущено помилку в замірах, а тому суд приходить до висновку про необхідність захисту прав Позивача, шляхом відновлення стану земельної ділянки, повернення спірної частини землі та вирівнювання межі, починаючи від стику меж ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 36 см. Крім того, Відповідача 2 слід зобов'язати виготовити нову технічну документацію з правильними межами за його рахунок.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 392 ЦК України, 125, 126, 155, 158 ЗК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити, визнати державний акт серії НОМЕР_2 від 25 жовтня 2012 року виданий ОСОБА_2 частково недійсним; відновити стан земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом повернення спірної частини землі та вирівнювання межі, починаючи від стику меж ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 36 см; зобов'язати Приватне підприємство «Горизонт» (код ЄДРЮОФОП 31273706, адреса: Тернопільська обл., смт. Підволочиськ, вул. Грушевського, 37) виготовити нову технічну документацію з правильними межами за власний рахунок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Г.Б. Сидорак