АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Коренюк А.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.04.2015 p. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «MITSUBISHI, LANCER», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 та «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_2, який належить ТОВ «ЛАН Україна» та був застрахований у ПАТ «СК «Країна».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

05.08.2015 року позивачем ПАТ «СК «Країна» було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Лан Україна» 29 593,12 грн.

Оскільки після виплати страхового відшкодування до ПАТ «СК «Країна» в межах фактичних витрат перейшло право на отримання від винної особи компенсації виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 29 593,12 грн., ПрАТ «СК «Країна» просило стягнути зазначену суму коштів з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 29 593 грн. 12 коп. - витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування; 1 218 грн. 00 коп. - судового збору; а всього - 30 811 грн. 12 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що Звіт № 11911 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ZAZ VIDA (державний номер НОМЕР_3) від 08 травня 2015 року та супровідний документ вихідний № 11911/0515 від 08 травня 2015 року - підписаний оцінювачем, директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТУМ - ABE», складені з порушенням вимог закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» , оскільки згідно ст.18 ч.4 оцінка майна, яка проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною та не може визнаватися належним та допустимим доказом правильності розрахунку розміру відшкодування позивачу шкоди, відповідно до ст. 59 ч.1 ЦПК України.

Крім того, відповідно до Наказу № 536 від 14 квітня 2015 року Фонду державного майна України «Щодо анулювання сертифіката суб'єкта оціночної діяльності від 02.10.2012 року № 13875/12» було анулювано сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 02.10.2012 № 13875/12, виданий Фондом ТОВ «ЕКСПЕРТУМ - ABE», м. Бровари Київської області.

Зазначив, що згідно Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092» Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів - встановлені вимоги, які саме комп'ютерні програми можуть бути використанні під час проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Така програма «AUDATEX Aurora», яка була вказана ТОВ «ЕКСПЕРТУМ - ABE» в особі директора ОСОБА_2 відсутня в переліку.

Вважає, що позивачем було безпідставно завищена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_3 у розмірі 29 593грн. 12 коп.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ПАТ «СК «Країна» проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 19.05.2014 року між ТОВ «Лан Україна» та ПАТ «СК «Країна» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_2 №36/ТП/0042951/2.1.5.5.

11.04.2015 p. на вул. Закревського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ЗАЗ VIDA» та «MITSUBISHI, LANCER», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортній пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З метою визначення вартості збитку, заподіяного пошкодженням застрахованого ТЗ «ЗАЗ VIDA», державний номер НОМЕР_2, позивач звернувся до ТОВ «ЕКСПЕРТУМ - ABE», яке виконало Звіт № 11911 від 08 травня 2015 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку становить 30 524 грн. 17 коп.

Згідно Рахунку-фактури № КА-1500729 від 29.04.2015 року, та Рахунку-фактури № КА-15 0910 від 28.05.2015 року та відповідно Актів виконаних робіт від 29.05.2016 року та 11.06.2015 року матеріальні збитки завдані ТОВ «Лан Україна» складають 30 196,60 грн. (а.с.22-27)

Отже, автомобіль «ЗАЗ VIDA», державний номер НОМЕР_2 є відремонтованим.

05.08.2015 p. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Лан Україна» 29 593,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8497 від 05.08.2015 р. (а.с.29)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала.

Так, у випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування, в свою чергу, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню заподіювачем шкоди, до суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Оскільки суд встановив вину відповідача у скоєні ДТП та факт сплати ПАТ «СК «Країна» суми страхового відшкодування, то вимоги позивача до ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-2587цс 15 від 23 грудня 2015 року, від 17 лютого 2016 року №6-2471цс15, від 10 лютого 2016 року № 6 - 2878цс15 яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача фактично сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими, оскільки в даному випадку відбувся перехід прав страхувальника до страховика на підставі договору, що є суброгацією, для регулювання якої встановлено особливий правовий режим, передбачений ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Твердження апелянта про те, що Звіт № 11911 від 08 травня 2015 року виконаний особою, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 02.10.2012 № 13875/12 якої було анулювано, на суть прийнятого рішення не впливає, оскільки автомобіль було відремонтовано у ФОП ОСОБА_3, який при здійсненні ремонту автомобіля не керувався висновками Звіту, вартість виконаних ним робіт є реальними збитками.

Відповідально до ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, якщо позивач для підтвердження розміру шкоди надає висновок спеціаліста, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач заяви про призначення експертизи не подавав. Отже, позивач надав суду докази щодо розміру шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у доказах у суду не виникло.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді