№ провадження 4-с/646/30/2016
Справа № 646/4741/16-ц
У Х В А Л А

21.10.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.,

за участі секретаря - Безсонної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2, на постанову державного виконавця Червонозаводського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про повернення виконавчого листа та зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

15.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 25.11.2015 року по виконавчому провадженню № 28024588 від 04.08.2011 року постановлену державним виконавцем Червонозаводського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 оскільки вона суперечить ухвалі суду від 03.03.2015 року, якою суд прийшов до висновку, що вказане виконавче провадження фактично виконано, тому зобов»язав державного виконавця закінчити виконавче провадження з винесенням відповідної постанови. Також заявник просить зобов»язати державного виконавця Ісаєву А.О. виконати зазначену ухвалу суду та закінчити виконавче провадження, виконавчий документ повернути до Червонозаводського районного суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали скаргу та пояснили, що ухвалою суду від 03.03.2015 року суд встановив, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий документ, виконано, тому задовольнив скаргу ОСОБА_1 та прийшов до висновку про необхідність закінчення виконавчого провадження, тому зобов»язав державного виконавця закінчити виконавче провадження № 28024588 від 04.08.2011 року. За таких обставин, на їх думку, державний виконавець не мав права виносити постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві не підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв»язку з тим, що стягувач не здійсним авансування витрат на організацію проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документу.

Представник Червонозаводського ВДВС ХМУЮ, державний виконавець Ісаєва А.О. заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що з травня 2015 року працює державним виконавцем Червонозаводського ВДВС. Ознайомившись з виконавчим провадженням вона прийшла до висновку про те, що рішення суду по суті не виконано. Незважаючи на те, що в акті від 08.09.2011 року державним виконавцем зазначено, що рішення суду виконано, державний виконавець, у зв»язку з не згодою стягувача з проведеними виконавцем замірами, продовжив виконання та залучив експерта КП «Харківське міськ БТІ» ОСОБА_5 ( вик/пров, а.с. 15, 17). Акт державного виконання від 05.11.2013 року, в якому зазначено, що експертом ОСОБА_5 проведено заміри та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку ( вик/пров., а.с. 59), не свідчить про виконання рішення суду, оскільки акт не містить чітких відомостей про те, які саме заміри проведені та яку саме земельну ділянку виділено ОСОБА_2 В наступному державним виконавцем продовжувались виконавчі дії, залучались нові експерти, після надходження ухвали суду від 03.03.2015 року, за погодженням з керівником відділу, нею було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв»язку з тим, що стягував ОСОБА_2 не дійсним авансування витрат експерта ТОВ «Новітні технології землеустрою» на організацію проведення виконавчих дій.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що твердження ОСОБА_1 про фактичне виконання рішення суду не підтверджується матеріалами виконавчого провадження, про необхідність авансування ТОВ «Новітні технології землеустрою» та наслідки не авансування державний виконавець його не попереджав, хоча таке авансування ним було проведено. Однак, враховуючи, що на даний час виконавче провадження знову відкрито та триває, не вбачає доцільності скасовувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу.

Представник ОСОБА_2 підтримав свого довірителя, просив залишити скаргу без задоволення.

Суд вислухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, виконавче провадження № 28024588, вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Червонозаводським районним судом м. Харкова 04.04.2011 року ухвалено рішення про визначення порядку користування земельною ділянкою, яке набрало законної сили 14.04.2011 року. 14.06.2011 року на підставі вказаного рішення суду виданий виконавчий лист № 2-215/2011.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Під час судового розгляду судом досліджено виконавче провадження № 28024588, з якого вбачається, що зазначений виконавчий документ був пред»явлений до виконання 14.06.2011 року, 04.08.2011 року відкрито виконавче провадження .

В ході здійснення багатьох виконавчих дій, 25.11.2015 року державним виконавцем Червонозаводського ВДВС ОСОБА_3 винесено постанову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Але суд не може погодитись з такими висновками державного виконавця, виходячи з наступного. Як пояснив державний виконавець Ісаєва А.О. під час судового засідання, підставою для винесення такої постанови стало не авансування стягувачем ОСОБА_2 витрат експерта ТОВ «Новітні технології землеустрою» на організацію проведення виконавчих дій. Про те, виконавче провадження взагалі не містить даних про те, що ТОВ «Новітні технології землеустрою» направляли клопотання та рахунок про авансування послуг експерта, про те, що ОСОБА_2 державним виконавцем повідомлялось про необхідність такого авансування та наслідки, а саме повернення виконавчого листа.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій та не здійсненням авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого листа. Тобто, Законом передбачене обов»язкове попередження стягувача про повернення виконавчого листа.

На аркуші 128 виконавчого провадження містить квитанція, згідно якої ОСОБА_2 здійснив авансування послуг експерта ТОВ «Новітні технології землеустрою. З листа ТОВ «Новітні технології землеустрою» № 351 від 26.12.2014 року вбачається, що вказане товариство приступило до виконавчих дій за адресою, м. Харків, вул.. Південна, 4-а, та здійснило ряд замірів, про що повідомило державному виконавцю ( вик/пров., а.с. 138).

З огляду на наведене, суд вважає, що повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є не обґрунтованим, тому суд вважає за необхідне скасувати постанову державного виконавця Ісаєвої А.О. від 25.11.2015 року про повернення виконавчого документу.

В задоволенні решти позовних вимог, а саме, про зобов»язання державного виконавця виконати ухвалу суду від 03.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження, суд відмовляє, оскільки вказана ухвала суду набрала чинності, відповідно до вимог Закону судові рішення є обов»язковими для виконання фізичними, юридичними особа. Тому додатково зобов»язувати державного виконавця виконати рішення суду, суд не вбачає підстав.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 385 ЦПК України, сторона у виконавчому провадженні має право право подати скаргу на дії чи бездіяльність державного виконавця у десятиденний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав та свобод.

Судом встановлено, що постанову від 25.11.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачу 25.11.2015 року було направлено сторонам у виконавчому провадженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( вик/пров., а.с. 199, зворотна сторона). Але даних, коли саме ОСОБА_1 отримав вказану постанову виконавче провадження не містить. ОСОБА_1 пояснював в суді, що дізнався про вказану постанову у квітні 2016 року, під час розгляду іншої скарги, тому 15.04.2016 року звернувся до суду. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з цією скаргою.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 383, 384, 385, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 25.11.2015 року у виконавчому провадженні № 28024588 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а для осіб, які брали участь у справі але не були присутні при проголошенні ухвали у той самий строк з моменту отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Шуліка