Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про скасування рішення сільської ради, визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 1994 року її дочка - ОСОБА_7, уклала з ОСОБА_6 шлюб, у шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2001 році ОСОБА_7 тяжко захворіла, у грудні 2002 року вона перенесла першу операцію по видаленню пухлини головного мозку з курсом променевої терапії і повторно в березні 2006 року - опромінення і операцію, а ІНФОРМАЦІЯ_3 вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України стали: вона, діти та ОСОБА_6

Також ОСОБА_3 зазначала, що ОСОБА_6 на підставі наданої 26 травня 2006 року ОСОБА_7 довіреності продав за договором купівлі-продажу від 01 березня 2007 року належний останній на підставі договору дарування від 15 серпня 1998 року незавершений будівництвом (74 %) житловий будинок АДРЕСА_3, отримані від продажу будинку, ОСОБА_6 витратив на купівлю нерухомості - квартиру АДРЕСА_1, та автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1, на своє ім'я, ще за життя дружини, при цьому ухилявся від надання їй допомоги на лікування, не придбав призначені лікарем ліки, що, на її думку, прискорило смерть ОСОБА_7

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд: скасувати рішення Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 січня 2008 року № 2 «Про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1» в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 07 березня 2008 року; визнати за нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки квартири НОМЕР_2 за вказаною вище адресою та на 1/3 частки автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1, за кожним у порядку спадкування за законом; усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_6 після смерті дружини - ОСОБА_7

Справа розглядалась судами неодноразово.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частки автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, у порядку спадкування після смерті дочки - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано за неповнолітніми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/6 частки автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, за кожним у порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У решті позову відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2015 року скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року в частині визнання права власності на транспортний засіб та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 у цій частині задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3, неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кожним, право власності на 1/4 частини автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого 12 липня 2007 року відділом РЕР ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району за ОСОБА_6, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте рішення судів не відповідають наведеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не доведено, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, у зв'язку з чим потребував допомоги відповідача, який міг її надати, проте не надавав, тому відсутні підстави для усунення ОСОБА_6 від права на спадкування після смерті його дружини згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Залишаючи в цій частині рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд дійшов висновку про ненадання позивачем доказів ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, яке б полягало в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

При цьому зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини про позбавлення батьком майна дітей; ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав; наявність у відповідача великої суми грошей та знаходження у безпорадному стані померлої дочки, ухилення відповідача від придбання ліків «Темодал», проведення оперативного втручання та лікування дочки; невідповідність отриманої відповідачем суми грошових коштів, зазначеній у договорі купівлі-продажу; вкладення частини виручених коштів за будинок у придбання спірної квартири; придбання квартири за життя спадкодавця, а також підтримання органом опіки та піклування заявлених позовних вимог, апеляційний суд визнав такими, що не є підставою для усунення ОСОБА_6 від права на спадкування після смерті його дружини у розумінні вимог ст. 1224 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування рішення Виконавчого комітету Тарасівської сільської ради від 25 січня 2008 року № 2 про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, у частині визнання за відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та права власності на це майно, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог. Так, суд зазначив, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 331 ЦК Україниправо власності на вищевказану квартиру виникло у відповідача з моменту державної реєстрації, тобто 21 березня 2008 року, отже, після смерті спадкодавця, тому до складу спадщини це майно на момент її відкриття не ввійшло.

Вирішуючи позовні вимоги у частині визнання права власності на спадкове майно у вигляді вищевказаного автомобіля, суд першої інстанції виходив із того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, 1/2 частки якого після смерті ОСОБА_7 ввійшла до спадкової маси, проте відповідач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, тому суд визнав за позивачем та дітьми спадкодавця право власності на 1/6 частки автомобіля за кожним.

Проте з останніми висновками суду першої інстанції у частині зазначеного автомобіля не погодився апеляційний суд та на підставі ст. ст. 1218, 1261, 1267 ЦК України вважав, що до складу спадщини входить транспортний засіб, придбаний на грошові кошти від продажу будинку ОСОБА_7, тому в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 суд визнав за ОСОБА_3, неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кожним, право власності на 1/4 частини автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Однак із вказаними висновками не можна погодитися з огляду на таке.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 20 лютого 1994 року ОСОБА_7 уклала з ОСОБА_6 шлюб, у шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 15 серпня 1998 року позивач за договором дарування подарувала своїй дочці - ОСОБА_7, незавершений будівництвом (54 %) житловий будинок АДРЕСА_3.

У грудні 2002 року ОСОБА_7 перенесла першу операцію по видаленню пухлини головного мозку з курсом променевої терапії і повторно в березні 2006 року - опромінення і операцію. 01 листопада 2006 року ОСОБА_7 внаслідок своєї хвороби стала інвалідом першої групи довічно.

На підставі виданої нею довіреності ОСОБА_6 01 березня 2007 року за договором купівлі-продажу від імені ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 побудований на 74 % житловий будинок АДРЕСА_3, за 115 120 грн.

Згідно зі змістом вищевказаного договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року загальна вартість незакінченого будівництвом житлового будинку складає 115 120 грн, хоча за змістом розписки, виданої покупцю, ОСОБА_6 в разі судових спорів зобов'язується повернути у вигляді матеріального та морального збитку грошові кошти в сумі 339 380 грн (т. 1, а. с. 21).

08 травня 2007 року ОСОБА_7 вніс на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДБК-Капітал» за договором інвестування об'єкта будівництва за програмою будівництва житла Приватним підприємством «Будспецсервіс», а 25 червня 2007 року він придбав автомобіль марки ВАЗ 21112, 2007 року випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла.

Рішенням Виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 січня 2008 року № 2 визнано право приватної власності за довірителями і дольовиками на новозбудований житловий будинок по АДРЕСА_1 з оформленням права власності.

Згідно зі свідоцтвом про право власності від 07 березня 2008 року, виданим на підставі зазначеного рішення, 21 березня 2008 року квартира АДРЕСА_1, загальною площею 38,5 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 дочки - ОСОБА_7, оскільки станом на час її смерті проживала разом із нею.

Державним нотаріусом того ж дня винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у т.ч. на зазначене майно, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Проте, дійшовши висновку про недоведеність позовних вимог про усунення ОСОБА_6 від права на спадкування після смерті його дружини на підставі ст. 1224 ЦК України, суд не перевірив у достатньому обсязі доводів позивача та наданих нею доказів на обґрунтування цих доводів, а сам: рішення про позбавлення відповідача батьківських прав (т. 1, а. с. 59) та підтримання органом опіки та піклування заявлених позовних вимог; наявність у відповідача великої суми грошей та встановленні дійсного розміру отриманих коштів від продажу об'єкта незавершеного будівництва (т. 1, а. с 21); знаходження у безпорадному стані померлої дочки; ухилення відповідача від отримання безкоштовних ліків «Темодал»; вкладення частини отриманих коштів від продажу будинку у придбання спірної квартири ще за життя спадкодавця лише на своє ім'я, а також не навів фактів, які б спростовували ці доводи.

Від вирішення позовних вимог про усунення від права на спадкування залежать вирішення інші позовних вимог.

Крім того, при вирішенні питання щодо спірної квартири апеляційний суд, встановивши, що частину виручених коштів від продажу незакінченого будівництвом об'єкта, які належали на праві особистої власності спадкодавцеві ОСОБА_7, відповідач вніс на рахунок фонду фінансування, не встановив у якому розмірі особисті кошти ОСОБА_7 були внесені відповідачем у фонд фінансування,та яка частина із внесених коштів належала відповідачу; суд не встановив чим підтверджується наявність у ОСОБА_6 особистих коштів на момент укладення договору від 08 травня 2007 року, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про належність спірної квартири на праві власності виключно відповідачу, обмежившись констатацією дати видачі свідоцтва про право власності на квартиру (після смерті спадкодавця), без урахування походження (належності) грошових коштів, за які було профінансовано будівництво об'єкта інвестування.

Крім того, встановивши, що до складу спадщини входить лише транспортний засіб, придбаний за грошові кошти від продажу будинку ОСОБА_7, суд не послався на те, що стало підставою для такого висновку, крім того, такий висновок не узгоджується з обставинами, наведеними вище, враховуючи, що договір інвестування укладено 08 травня 2007 року, тобто раніше, а договір купівлі-продажу автомобіля - 25 червня 2007 року - пізніше, та не мотивував, яка частина коштів від продажу незавершеного об'єкта будівництва пішла на інвестування квартири, а яка - на придбання автомобіля.

За таких обставин рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки судами не встановлено усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

О.М.Ситнік

О.В.Ступак