Провадження № 2/127/6205/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2016 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про визнання правочину недійсним та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області відкрито провадження у вищезазначеній справі.

Разом з позовом до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, з цільовим призначення для садівництва, що розташована в м. Вінниці по 2-му проїзду Максимовича, б/н (територія міської ради, садівниче ТОВ «Калина», ділянка №35), яка належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим №8-1451.

Заява мотивована тим, що відповідач, шляхом вводу в оману нотаріуса, приховавши те, що після смерті попередніх власників земельної ділянки, крім неї є ще інші спадкоємці першої черги, зокрема батько позивача ОСОБА_4, які прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, отримала свідоцтво про право на спадщину на зазначену спірну земельну ділянку площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, з цільовим призначення для садівництва, що розташована в м. Вінниці по 2-му проїзду Максимовича, б/н. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, в тому числі, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом. Йому стало відомо про те, що відповідач має намір відчужити належну їй земельну ділянку, право власності на яку є предметом спору. Відчуження відповідачем спірної земельної ділянки у разі задоволення позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у справі.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

У цьому звязку судом встановлено, що майно, яке є предметом спору перебуває у власності відповідача ОСОБА_2

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також розяснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, а тому таке забезпечення позову безперечно не порушить принцип ЦПК України щодо співмірності забезпечення позову та заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позову, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори від 19.08.2013 року за реєстровим №8-1451, власником земельної ділянки площею 0,0859 га, що розташована в м. Вінниці по 2-му проїзду Максимовича, б/н, є ОСОБА_2 відповідач по справі та спірне майно як фактично так і юридично перебуває у неї.

На даний час у останньої немає жодних перепон, які б унеможливили відчуження спірного майна. Враховуючи, що спірне майно є предметом позову у цій справі та з метою унеможливити вчинення будь яких фактичних чи юридичних дій, які в подальшому ускладнять виконання можливого рішення суду про задоволення позову, заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку слід задоволити.

Приймаючи вказане рішення суд враховує також те, що між сторонами дійсно є спір, доводи позивача та представлені докази потребують перевірки в судовому засіданні, та оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження відповідачем спірного майна.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151, ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0859 га, кадастровий номер :02:021:0137, цільовим призначення для садівництва, що розташована в м. Вінниці по 2-му проїзду Максимовича, б/н (територія міської ради садівниче ТОВ «Калина» ділянка №35), та належить на праві власності ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію ухвали для виконання направити Реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (21050, м.Вінниця, вул. Соборна, 59).

Розяснюю органу виконання ухвали суду, що згідно судової практики Верховного Суду України відсутність у судовому рішенні ідентифікаційного коду фізичної особи не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження/вчинення іншої юридично значимої дії, що вимагається судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: