Провадження № 2/520/4550/16
УХВАЛА

25.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Мухіддіна про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 серпня 2016 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 Мухіддіна про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06.09.2016 року відкрито провадження у цивільній справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Мухіддіна про стягнення аліментів, та призначено по справі попереднє судове засідання.

Разом з позовною ОСОБА_1 надала до суду заяву про витребування доказів, в якій просить суд витребувати з Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 30) інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_4 Республіки - ОСОБА_2 Мухіддіном (у називному відмінку - ОСОБА_2 Мухіддін, англійською мовою MOHAMAD MUHIEDDIN ZAIDAN), ІНФОРМАЦІЯ_2, за останні 10 років, а також інформацію про причини і підстави таких перетинань.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав вказане клопотання та просив суд його задовольнити.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з метою підтвердження та встановлення усіх обставини по справі, для повного, всебічного та обєктивного розгляду справу, заява позивача ОСОБА_1 про витребування доказів підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 133, 135 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі №520/10269/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Мухіддіна про стягнення аліментів задовольнити.

Витребувати з Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 30) усю наявну інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_4 Республіки - ОСОБА_2 Мухіддіном (у називному відмінку - ОСОБА_2 Мухіддін, англійською мовою MOHAMAD MUHIEDDIN ZAIDAN), ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 січня 2006 року по цей час, а також інформацію у разі її наявності про причини і підстави таких перетинань.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий Калініченко Л. В.