Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 415/1731/13-ц
Провадження № 22ц/782/29/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Гаврилюка В.К., Фарятьєва С.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за довіреністю від імені ОСОБА_3, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка», третя особа Приватне підприємство «Автотрейдінг» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування інших виплат, які випливають із трудових відносин,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 14.02.2014 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПрАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка», третя особа ПП «Автотрейдінг» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування інших виплат, які випливають із трудових відносин, задоволено частково.

Суд вирішив:

- визнати незаконним наказ Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» від 16 січня 2013 року № 04/1 про звільнення ОСОБА_4 згідно п.2 ст.41 КЗпП України з формулюванням причин звільнення «втрата довіря»;

- змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_4 з Приватного підприємства «Автотрейдінг» із «звільнено з посади директора відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України» на «звільнення з посади директора у звязку з закінченням строку трудового договору відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України»;

- зобовязати Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» внести відповідні зміни у трудову книжку ОСОБА_3.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування інших виплат, які випливають із трудових відносин, суд відмовив.

Частково не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, яка діє за довіреністю від імені ОСОБА_3, звернулася до суду з апеляційною скаргою на нього і, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила оскаржуване рішення змінити, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач і третя особа рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 14.02.2014 року в апеляційному порядку не оскаржили.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа дійсно має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, апелянт вважає незаконним рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПрАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка»,повязаних з виплатою заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, кредиторської заборгованості по авансовим звітам (компенсації витрат на відрядження, витрат на поштові послуги, витрат на послуги звязку та інтернет, витрати на нотаріальні послуги, витрати на бензин), а також зі стягненням середньої заробітної плати за весь час затримки виплати належних йому сум при звільненні.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.03.2008 року між ЗАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» (правонаступником якого є відповідач, надалі «Власник» ) та громадянином ОСОБА_3 (надалі «Директор») був укладений трудовий контракт, відповідно до якого останній з 15 березня 2008 року призначається на посаду Директора Приватного підприємства «Автотрейдінг» в м.Лисичанськ (надалі «Підприємство»).

При цьому, пунктом 3.1. розділу 3 вказаного контракту було передбачено, що за виконання обовязків, передбачених цим контрактом, Директору щомісяця виплачується заробітна плата за рахунок коштів Підприємства (а.с.36-38).

Зазначений трудовий контракт недійсним у встановленому законом порядку не визнавався.

Крім того, відповідно до п.1.5. розділу 1 Статуту Приватного підприємства «Автотрейдінг», вказане підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у банківських установах, круглу печатку, кутовий штамп з власним найменуванням, бланки, знак для товарів та послуг, іншу атрибутику юридичної особи, може від свого імені укладати договори, набувати майнові та повязані з ними немайнові права, нести обовязки, бути позивачем та відповідачем в суді, господарському суді, третейському суді (а.с.163-звор.).

Також п.1.8. вказаного Статуту встановлено, що відповідальність Власника (яким є ПрАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка») за боргами ПП «Автотрейдінг» обмежується його внеском до статутного капіталу Підприємства.

Згідно із статтею 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

При таких обставинах, на думку колегії суддів Апеляційного суду Луганської області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ПрАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» не є особою, яка має відповідати за предявленим позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування інших виплат, які випливають із трудових відносин, а, відтак, вказане підприємство у зазначеній частині позовних вимог дійсно є неналежним відповідачем у справі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав, тому судом першої інстанції постановлене правильне по суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за довіреністю від імені ОСОБА_3, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2014 року відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: