_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-355/11
Провадження № 4-с/520/72/16
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

20.10.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців Київського ВДВС ОМУЮ, суд, -

в с т а н о в и в :

23.06.2016 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, яку 01.07.2016 року уточнила та просить відновити їй строк на подання цієї скарги; зупинити виконавчі дії та стягнення з пенсії скаржника за виконавчим листом, виданим 04.03.2015 року Київським районним судом м. Одеси по справі 2-355/11, а також витребувати вказаний виконавчий лист; витребувати з Київського ВДВС ОМУЮ матеріали виконавчого провадження щодо примусового виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2013 року по справі № 2-355/11; визнати дії державних виконавців Крамаренко Г.П. та Єременко В.О. незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2013 року по справі № 2-355/11; скасувати постанову про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2013 року по справі № 2-355/11.

При цьому скаржник посилається на те, що не отримувала жодних документів від державного виконавця; що всупереч положень ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вчиняв виконавчі дії після спливу 6 місяців; що стягнення на пенсію скаржника звернуто у межах усієї суми боргу, хоча рішенням суду стягнуто борг солідарно. Окрім того, скаржник зазначає, що державний виконавець повинен був відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист не містить ідентифікаційного номера боржника.

До судового засіданні скаржник ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник скаржника ОСОБА_2 у ході розгляду справи скаргу підтримував та просив її задовольнити, проте в подальшому до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи (провадження по справі відкрито 04.07.2016 року) суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз зазначених викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення стороною скаржника своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду скарги, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи.

У зв'язку із чим, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторони скаржника, повідомленого належним чином.

Представник Київського ВДВС ОМУЮ у ході розгляду справи, а саме 20.07.2016 року надав для огляду виконавче провадження ВП № 46986269 та заперечував проти задоволення скарги, так як вказував, що державний виконавець діяв відповідно до вимог законодавства. В подальшому представник Відділу до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник КП «ЖКС «Вузівський» до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника підприємства, а також матеріали справи містять письмові заперечення на скаргу.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши виконавче провадження, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2013 року по справі № 2-355/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «ЖКС «Вузівський» 1283,57 грн. заборгованість за надані послуги з утримання будинків; 428,07 грн. заборгованість за послуги водопостачання; 195,00 грн. заборгованість за послуги по збиранню та вивезенню ТОВ «СОЮЗ»; 195,00 грн. заборгованість за послуги по збиранню та вивезенню ТОВ «РАФ ПЛЮС»; 69,09 грн. заборгованість за послуги ліфту; та стягнуто судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.04.2014 року залишено без змін заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.04.2013 року.

26.03.2015 року постановою державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 46986269 з примусового виконання виконавчого листа № 2-355/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» грошової суми у розмірі 2170,73 грн.

З листа УПФ у Київському районі м. Одеси від 08.07.2016 року слідує, що до Управління надійшов виконавчий лист № 2-355/11 та з лютого 2016 року розпочато відрахування у розмірі 20 % з пенсії згідно положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Залишок заборгованості станом на 01.08.2016 року становить 652,67 грн.

Суд погоджується із запереченнями представника КП «ЖКС «Вузівський» , які підтверджуються позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема у постанові від 21.05.2014 року по справі № 6-45цс14 та від 25.06.2014 року по справі № 6-62цс14, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника (ідентифікаційного номеру) не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, доводи скаржника щодо неправомірності дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з підстав відсутності у виконавчому листі ідентифікаційного номеру, не заслуговують на увагу.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У ході розгляду справи судом було оглянуто виконавче провадження, у звязку із чим доводи скаржника щодо неповідомлення державним виконавцем скаржника про відкрите виконавче провадження спростовують дослідженим у судовому засіданні виконавчим провадженням.

Стосовно доводів скаржника щодо неправомірності державного виконавця вчиняти виконавчі дії після спливу 6 місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме; - закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; - повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; - повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, оскільки виконавче провадження не закінчене, виконавчий лист не повернутий стягувачу, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», та доводи скаржника у цій частині є неспроможними.

Щодо доводів скаржника про неправомірність звернення стягнення з пенсії скаржника у межах усієї суми боргу, хоча рішенням суду стягнуто борг солідарно, суд зазначає наступне.

Судом досліджено постанову Київського ВДВС ОМУЮ від 30.12.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачеві, а саме КП «ЖКС «Вузівський» повернуто виконавчий лист № 2-355/11 про стягнення з ОСОБА_2 коштів у розмірі 4209,51 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, судом встановлено, що на примусовому виконанні Київського ВДВС ОМУЮ знаходились виконавчі листи № 2-355/11 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коштів на користь КП «ЖКС «Вузівський», у звязку із чим, суд вважає до доводи скаржника і у цій частині є неспроможними.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців Київського ВДВС ОМУЮ не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців Київського ВДВС ОМУЮ, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.