Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/1374/15-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 в своїх та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в своїх та в інтересах малолітньої ОСОБА_2,

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як з спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року боржника ОСОБА_3, заборгованість за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29 травня 2008 року, яка станом на 09 березня 2015 року становила 28 163,09 долари США, що в перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ станом на 09.03.2015 року складало 644851,51 грн.

ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання дій ПАТ «Альфа-Банк» щодо збільшення розміру боргу у гривні неправомірними. Просила зобов'язати банк здійснити реструктуризацію боргу за вищевказаним кредитним договором шляхом поділу існуючого кредитного зобов'язання у іноземній валюті на зобов'язання у розмірі залишку кредиту в національній валюті по курсу 5,05 грн. за 1 долар США та визначити погашення залишку кредиту до 28 травня 2038 року.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 209 725 грн. заборгованості за кредитним договором та 1827 грн. судового збору з кожної.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю. (рішення у цій частині не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в своїх та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з них суми заборгованості змінити, зменшивши суму стягнення до розміру, який має становити ? частину вартості квартири АДРЕСА_1 з кожної.

Вважає неправильним висновок суду про успадкування нею та дочкою по ? частині вищевказаної квартири, оскільки остання придбана під час її шлюбу з боржником ОСОБА_3 і належала їй та йому у рівних частках на праві спільної сумісної власності подружжя. Тому, на її думку, вона та дочка успадкували по ? частині квартири, і саме у межах цих часток, у відповідності до ст.1282 ЦК України, вони мають відповідати перед кредитором. Також зазначила, що висновки суду в частині визначення розміру боргу в гривневому еквіваленті станом на 09.03.2015 року є помилковими, оскільки зобов'язання по кредитному договору припинилось в день смерті ОСОБА_3, отже визначати розмір боргу в гривневому еквіваленті необхідно станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Також вважає неправильним посилання суду на вартість майна, зазначену у висновку ТОВ «Українська експертна група», оскільки останній здійснений фактично працівниками банку, які фотографували житло, вартість квартири у ньому навмисно завищена.

Заслухавши доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, та заперечення представника ПАТ «Альфа-Банк», перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 2 ст. 1281, ч. ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України кредитор спадкодавця повинен протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, і спадкоємці, у разі наявності боргу та такої вимоги, зобов'язані їх задовольнити повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає частці кожного з них у спадщині, одноразовим платежем, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №0501/0508/71-113 від 29 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 36000,00 доларів США, на строк по 28 травня 2038 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с.19-31 т.1).

Того ж дня між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 у забезпечення виконання кредитного договору укладено іпотечний договір №0501/0508/71-113-Z-1, предметом якого, згідно п.2 договору, є квартира під номером 16, яка знаходиться у АДРЕСА_1 ( а.с. 32-51).

25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив права вимоги за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29 травня 2008 року Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» згідно з п.2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги ( а.с. 64-76 т.1).

15 червня 2012 року ПАТ «Дельта-Банк» відступив права вимоги за кредитним договором №0501/0508/71-113 від 29 травня 2008 року ПАТ «Альфа-Банк» згідно з п.2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги ( а.с. 77-82 т.1).

Позичальник, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 53 т.1).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується заявами про прийняття спадщини №350,351 та копією спадкової справи за №121/2014 заведеної після померлого (а.с. 118 -200 т.1).

Після смерті позичальника ОСОБА_1 продовжила виконувати зобов'язання за укладеним кредитним договором шляхом внесення коштів на поточний рахунок, однак не у повному обсязі.

17.01.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» пред'явив свої кредиторські вимоги до спадкоємців в порядку та у строки, встановлені вимогами ст. 1281 ЦК України, надіславши на адресу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу заяву-претензію від 17.01.2015 року вих. №3850-34-б/б ( а.с. 56-63 т.1).

Відповідно до розрахунку банку заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором (лише за тілом кредиту) станом на 09 березня 2015 року складає 28163,09 доларів США, яка у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на цю дату становить 644851,51 грн. (а.с. 84 т. 1).

Вартість спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 станом на 17.02.2016 року становила 419450 грн., що підтверджується висновком про вартість майна, визначену оцінювачем ТОВ «Українська експертна група» (а.с. 42 т. 2).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами виникли правовідносини як між кредитором і спадкоємцями боржника, які регулюються положеннями ст. ст. 1281, 1282, 1268 ЦК України, та правильно стягнув із відповідачів, які прийняли спадщину, заборгованість спадкодавця за кредитним договором в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає частці кожного з них у спадщині.

Доводи ОСОБА_1 про те, що квартира є спільним сумісним майном її та спадкодавця, оскільки придбана під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, є безпідставними з огляду на те, що договір іпотеки вона не оспорювала, своєю нотаріально засвідченою заявою погодила укладення іпотечного договору ОСОБА_3 (а.с. 38), чим визнала предмет іпотеки власністю тільки останнього.

Крім того, як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих нотаріусом 23.05.2015 року, зареєстрували своє право власності на вищевказану квартиру в рівних частках по ? кожна.

Є також безпідставними посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на неправильність визначення розміру заборгованості у еквіваленті на національну валюту станом на 09.03.2015 року.

Так, колегією суддів встановлено, що суму боргу у валюті кредитування, а саме 28163,09 доларів США ОСОБА_1 визнала, проте вважає, що еквівалент у гривні зазначеної суми, у відповідності до ст. 608 ЦК України, має визначатись станом на день смерті позичальника, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Проте, такі доводи не узгоджуються з абз. 2 пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи, вищевказані положення судової практики, суд першої інстанції правильно стягнув суму заборгованості у гривневому еквіваленті у межах заявлених позовних вимог станом на 09.03.2015 року.

Судом апеляційної інстанції також роз'яснено ОСОБА_1 право на призначення судової експертизи, у зв'язку із незгодою її з вартістю спадкового майна, визначеною у висновку ТОВ «Українська експертна група», що було також одним із доводів апеляційної скарги. Проте остання від призначення такої експертизи відмовилась. Із оглянутого оригіналу вищезазначеного висновку разом із доданими до нього документами, у суді апеляційної інстанції встановлено наявність відповідних свідоцтв, дозволів у оцінювача на визначення ринкової вартості нерухомого майна, витягу з відповідного державного реєстру, а тому суд першої інстанції правильно прийняв цей висновок, як доказ вартості спадкового майна.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в своїх та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: