Провадження №2/263/2863/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про зняття арешту та оголошення заборони здійснювати відчуження майна ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить зняти арешт з квартири №15 розташованої в будинку №74 по бульвару Шевченка в місті Маріуполі та оголошення заборони здійснювати її відчуження, яке було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 6.04.2004 року, серія АА №316486, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції ОСОБА_3, у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа №2-5565 від 2.10.2002 року, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя по справі №2-5565/2002 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана квартира належить йому на праві власності за договором міни серії ААР №167770, від 19.01.1999 року посвідченого нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №5-115, на підставі якого за ним Маріупольським бюро технічної інвентаризації 25.01.1999 року за реєстровим номером 35431 зареєстроване право власності на квартиру. Жодного відношення до вказаного виконавчого провадження він не має, отже арешт на квартиру та оголошення заборони здійснювати її відчуження здійснено безпідставно, чим порушується складова його права власності щодо можливості вільно розпоряджуватися квартирою. З огляду на це він і звернувся до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позов визнав, так як спірна квартира ніколи йому не належала, просив суд справу розглянути без його участі.

Представник від Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Між тим, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, при вирішені спірних правових відносин покладався на розсуд суду.

На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини.

За виконавчим листом №2-5565 (дублікатом) від 2.10.2002 року, виданим 17.11.2009 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя по справі №2-5565/2002 р. з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 стягнуті з 23.09.2002 року аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини його заробітку, доходу.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2003 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції ОСОБА_3 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5565 від 2.10.2002 року, виданого 3.10.2002 року, про стягнення з ОСОБА_6, а не з ОСОБА_2, якого зазначено у виконавчому листі, аліментів на користь ОСОБА_5.

Спірна квартира належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності за договором міни серії ААР №167770, від 19.01.1999 року посвідченого нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №5-115, на підставі якого за ним Маріупольським бюро технічної інвентаризації 25.01.1999 року за реєстровим номером 35431 зареєстроване право власності на квартиру.

В той же час сам позивач ОСОБА_1 не є стороною, учасником вказаного виконавчого провадження, тому невідомо з яких підстав у виконавчому проваджені накладений арешт на його квартиру.

Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 16.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту.

Враховуючи встановлені обставини, наведені норми матеріального права, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення арешту на квартиру №15 розташовану в будинку №74 по бульвару Шевченка в місті Маріуполі та оголошення заборони здійснювати її відчуження на даний час не має, таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, їх стягнення суд визнає недоцільним.

Керуючись статтями 10, 11, 60-61,88,197,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про зняття арешту та оголошення заборони здійснювати відчуження майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири №15 розташованої в будинку №74 по бульвару Шевченка в місті Маріуполі та оголошення заборони здійснювати її відчуження, яке було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 6.04.2004 року, серія АА №316486, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції ОСОБА_3, у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа №2-5565 виданого 3.10.2002 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя по справі №2-5565/2002 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.І. Папаценко