АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів : Вербової І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1,третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- ТОВ «Олійно-жировий альянс» про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,подану його представником ОСОБА_2

на заочне рішення Солом‛янського районного суду м. Києва від14 липня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року ПАТ «БТ Банк» звернулося до суду з зазначеним позовом,який обґрунтовує тим, що 12 липня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та ТОВ «Олійно-жировий альянс» укладено договір № 2012-02DС відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк зобов'язався надавати на умовах договору, а позичальник зобов'язався отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки, не пізніше 11.07.2017 року, кредит в розмірі 2 000 000 грн. та сплатити проценти в розмірі 20% процентів річних за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

В подальшому додатковими договорами № 1 від 7 грудня 2012 року, №2 від 13 березня 2013 року, №3 від 15 квітня 2013 року, №4 від 10 липня 2013 року, №5 від 12 грудня 2013 року, №6 від 31 січня 2014 року, №7 від 28 лютого 2014 року, №8 від 25 квітня 2014 року сторони за вказаним кредитним договором вносили зміни до нього в частині розміру процентів за користуванням кредитом та строку їх сплати.

Відповідно до умов п. 1 додаткового договору № 8 від 25 квітня 2014 року прострочені проценти за період з 26 грудня 2013 по 25 квітня 2014 років визнаються строковими та повинні бути сплачені до 31 травня 2014 року.

12 липня 2012 року в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором між АТ «БМ Банк» (кредитор), ОСОБА_1 (поручитель) та ТОВ «Олійно-жировий альянс» (боржник) було укладено Договір поруки № 02-2012DС-1 зі змінами та доповненнями до нього внесеними за взаємною згодою сторін Додатковим договором №1 від 07 грудня 2012 року, Додатковим договором №2 від 13 березня 2013 року, Додатковим договором №3 від 15 квітня 2013 року, Додатковим договором №4 від 10 липня 2013 року, Додатковим договором №5 від 12 грудня 2013 року, за яким боржник і поручитель залишаються зобов'язаними перед кредитором до повного виконання зобов'язання, у зв'язку з чим мають нести солідарну відповідальність.

Посилаючись на зазначені обставини та у зв‛язку з тим, що позичальник та поручитель порушують умови укладеного кредитного договору та договору поруки,позивач з урахуванням уточнень,просив стягнути заборгованість у розмірі 2 859 599,61 грн.та понесені ним судові витрати при зверненні до суду т.1.а.с.3-8,т.24-42).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року позовну заяву ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Олійно-жировий альянс», ОСОБА_1, ТОВ «Світ Олії», ТОВ «Торговий дім «Олійно-жировий альянс», ТОВ «Чугуївський олійно-жировий комбінат» про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до ТОВ «Олійно-жировий альянс», ТОВ «Світ Олії», ТОВ «Торговий дім «Олійно-жировий альянс», ТОВ «Чугуївський олійно-жировий комбінат» залишено без розгляду (а.с.29-3- т.2).

Ухвалою суду від 19 травня 2016 року у якості третьої особи у справі залучено ТОВ «Олійно-жировий альянс»( а.с.31 т.2).

Заочним рішенням Солом‛янського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «БТ Банк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2012 року в розмірі 2 859 599,61 грн. та 3 654 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову банку в позові.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема,що справу розглянуто у відсутності відповідача та його представника і судом безпідставно не прийнято до уваги висновки та заяву ТОВ «Олійно-жировий альянс» про припинення поруки та не засновано строк позовної давності, що призвело до невірних розрахунків по загальному розміру кредитної заборгованості,в тому числі процентів,нарахованих до 27 лютого 2015 року, з урахуванням того,що зобов‛язання за період з 10 липня 2013 року по 27 лютого 2015 року не забезпечені порукою) і стягнуто судом взагалі безпідставно. Окрім цього,зазначає представник відповідача, що судом безпідставно та з грубим порушенням статей 225-227 ЦПК проведено заочний розгляд справи та ухвалено заочне рішення.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст. 628 та 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 12 липня 2016 року між ПАТ «БМ Банк» та ТОВ «Олійно-жировий альянс» було укладено договір № 2012-02DС відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до п. 1.1 договору банк зобов'язався надавати на умовах цього Договору, а позичальник зобов'язався отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит в розмірі 2 000 000 грн. та сплатити проценти в розмірі 20% річних за користуванням кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 11 липня 2017 року. Кредит надається траншами з позичкового рахунку № 776 на поточний рахунок позичальника № 001 ПАТ «Банк Київська Русь» в безготівковому порядку на проведення рефінансування кредитної заборгованості позичальника в ПАТ «Банк Київська Русь».

Відповідно до п. 4.3.1 договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором обов'язки, зокрема, у строки, обумовлені цим договором, погашати кредит на рахунок № 776 в АТ «БМ Банк» і своєчасно у строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, комісій винагороди банку на рахунок № 3739204 в АТ «БМ Банк», а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено договором, а також в повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати спричинені збитки.

Згідно умов п. 2.3.1 договору передбачено право банку у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті по цьому договору) в тому числі, але не виключно, якщо позичальник не зможе вчасно сплатити суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором.

Згідно п. 6.1.1.договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом та комісійних винагород, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (а.с.43-50 т.1).

В подальшому додатковими договорами №№ 1 від 7 грудня 2012 року, 2 від 13 березня 2013 року, 3 від 15 квітня 2013 року, 4 від 10 липня 2013 року, 5 від 12 грудня 2013 року, 6 від 31 січня 2014 року, 7 від 28 лютого 2014 року, 8 від 25 квітня 2014 року сторони за вказаним кредитним договором вносили зміни до нього в частині розміру процентів за користуванням кредитом та строку їх сплати (а.с.51-58т.1).

Банк свої зобов'язання по договору щодо надання кредиту виконав, що підтверджується даними меморіального ордеру та випискою з особового рахунку (а.с.а.с. 12-42 т.1).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

12 липня 2012 року в забезпечення виконання зобов'язань позичальником ТОВ «Олійно-жировий альянс» за кредитним договором № 2012-02DС відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2012 року, між АТ «БМ Банк» (кредитор), ОСОБА_1 (поручитель) та ТОВ «Олійно-жировий альянс» (боржник) було укладено договір поруки № 02-2012DС-1 зі змінами та доповненнями до нього внесеними за взаємною згодою сторін Додатковим договором №1 від 07 грудня 2012 року, Додатковим договором №2 від 13 березня 2013 року, Додатковим договором №3 від 15 квітня 2013 року, Додатковим договором №4 від 10 липня 2013 року, Додатковим договором №5 від 12 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки ОСОБА_1 поручився перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором.

За змістом п. 1.2 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Поручитель і боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до повного виконання зобов'язання, за кредитним договором (п. 3.2 договору поруки) том 1, а.с.59-62.

З метою урегулювання спору,25 серпня 2015 року банком було запропоновано позичальнику та поручителю добровільно виплатити заборгованість по кредиту (а.с. 91-94 т.1).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором № 2012-02DС відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2012 року станом на 18.08.2015 року (за період з 12.07.2012 року по 17.08.2015 року) сума заборгованості складає 2 859 599,61 грн. та включає в себе: заборгованість за кредитом - 2 000 000 грн.; заборгованість по процентах - 654 739,71 грн.; заборгованість по пені - 204 859,90 грн. (а.с.11 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «БМ Банк» суд першої інстанції виходив з їх доведеності та того, що відповідачем ОСОБА_1 як позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

При цьому судом встановлено, що згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 26 травня 2016 року та рішення Господарського суду м. Києва від 06 квітня 2016 року з ТОВ «Олійно-жировий альянс» на користь банку стягнуто борг за договором відновлюваної кредитної лінії від 12 липня 2012 року у справі №920/3355/16 і ці рішення набрали чинності.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та вимогам матеріального закону, з огляду на що рішення суду є законним та обгрунтованним і підстав для його скасування,колегія суддів не вбачає.

Судом належно,у відповідності до закону вирішено питання щодо застосування строків позовної даності, з огляду на те, що під час розгляду справи сторони не подавали заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом позовної давності за заявою третьої особи не ґрунтуються на законі.

Є такими також,що не ґрунтуються на законі та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції посилання в апеляційній скарзі на те, що розрахунки суду є невірними,оскільки на підтвердження цих заперечень та відповідно до ст.10,60 ЦПК,ні в суді першої,а ні в суді апеляційної інстанції належних доказів не надав.

Щодо посилань представника відповідача про порушення судом положень ст.ст.224-227 ЦПК та розгляду справи в заочному порядку, відповідно до закону ці порушення не є підставами для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції,а відтак колегією суддів не приймаються.

Як вбачається,після ухвалення судом першої інстанції ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.228232 ЦПК використав своє право, звернувшись до суду з заявою про перегляд цього рішення і ухвалою суду від 8 вересня 2016 року його заяву залишено без задоволення (а.с.91-92,115 т.2)

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,подану його представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом‛янського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді