Провадження № 6/750/287/16
У Х В А Л А

24 жовтня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Новозаводський відділ державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції звернувся до суду з поданням про встановлення боржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобовязань за рішенням суду.

Представник заявника в судове засідання не зявився, у поданні справу просить розглянути у його відсутність. Сторони виконавчого провадження не викликалися, відповідно до вимог статті 3771 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконанні у Новозаводському відділі державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавчий лист №2/751/106/2016 від 21.01.2016 року, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 50 500 грн. .

20.09.2016 року державним виконавцем винесено постанова про відкриття виконавчого провадження.

Божник ухиляється від виконання рішення суду, станом на 04.10.2016 року борг в сумі 50 500 грн. не сплачено.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Державному виконавцю надано право не в будь-якому разі звертатись із поданням до суду, а тільки в разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань. Під поняттям «ухилення» від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність коштів, майна тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження

Згідно положень статті 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) можливе лише за наявності умислу. Адже у цьому випадку особа усвідомлює протиправний характер своєї дії або бездіяльності , передбачає її суспільно шкідливі наслідки і бажає (або свідомо припускає) їх настання, що свідчить про наявність як інтелектуальної, так і вольової ознаки у поведінці особи. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено зворотне.

Враховуючи, те що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішень суду, а також те, що з часу відкриття провадження пройшов невеликий проміжок часу, подання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 208 210, 293, 3771 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: