АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8814/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Вербової І.М.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: представника позивача Оплачко В.А.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - Басистого Олега Валентиновича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_6, третя особа Приватне акціонерне товариства «Карло Пазоліні Трейдінг» про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в червні 2015 року до суду з вищевказаним позовом ставив питання із урахуванням збільшення розміру позовних вимог про стягнення суми простроченої заборгованості по основному договору в розмірі 2 790 304,44 доларів США, суму простроченої заборгованості по відсотках в, розмірі 165 627,99 доларів США, пеню за прострочення заборгованості по кредиту, відсотках 19 859 385,12 гривень. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати у повному об'ємі за своєчасне та повне виконання ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» своїх зобов'язань за договором про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію від 17.07.2006 року строком погашення кредитної лінії 08.08.2006 року. У зв'язку з достроковим розірванням кредитного договору на вимогу позивача та несплатою ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість та задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Третя особа будучи повідомленою про розгляд справи у судове засідання не з'явилася, поважність причин неявки суду не повідомила. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні 17.07.2006 року ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ТОВ «Карло Пазоліні Трейдінг», правонаступником якого є ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг», було укладене договір про відновлювальну кредитну лінію №614у-01-06 від 17.07.2006 року.

Додатковою угодою №10 від 28.09.2010 року до договору про відновлювальну кредитну лінію № 614у-01-06 сторони договору домовились, що надання кредитних ресурсів буде здійснюватись окремими частками в межах не відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості: в гривні 190 462,50 гривень; в доларах США 6 100 000 доларів США.

Остаточно, з урахуванням усіх змін та доповнень, назву кредитного договору змінено договір про мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію № 614V-01 -06.

25.02.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 614м-01-06/2.

Згідно договору поруки, поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати у повному об'ємі за своєчасне та повне виконання ПрАТ «Карло Назоліні Трейдінг» своїх зобов'язань за договором про мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію № 6-1 4у-0 1 -06 від 17.07.2006 року строком погашення кредитної лінії 08.08.2016 року.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підлягають задоволенню. Зазначаючи при цьому, що пункт 3 глави 49 Цивільного кодексу України передбачає основні положення договору поруки - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржником за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

При цьому, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено або протягом року від дня укладення договору поруки (якщо строк дії поруки не встановлено, а строк основного зобов'язання встановлений пред'явленням вимоги є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку (1 року) не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі сплином строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Таким чином, враховуючи той факт, що договір поруки був укладений 25.02.2014 року, суд першої інстанції вважав, що він припинив свою дію 25.02.2015 року. Одночасно з припиненням договору поруки, поручитель позбавляється обов'язку нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення яким, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно норми діючого законодавства порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи 13.01.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направило на адресу ОСОБА_6 лист №46, яким повідомляло, що позичальником було порушено взяті за кредитним договором зобов'язання. Дане порушення призвело до того, що станом на 13 січня 2015 року за кредитним договором утворилась прострочена заборгованість за відсотками, яка складає 30 000 доларів США.

У випадку непогашення простроченої заборгованості банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому виконання зобов'язання повинно відбутися в строк до 16 січня 2015 року( а.с. 49)

З позовом до суду про стягнення заборгованості позивач звернувся в червні 2015 року ( а.с. 3).

Згідно до умов договору з урахуванням додаткових угод сторонами було визначено, строк його дії до серпня 2016 року.

Отже, у суду не було правових підстав для відмови позивачу у задоволенні позовної заяви з підстав передбачених п. 4 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог однак з інших правових підстав.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було взято до уваги те, що на час звернення позивача до суду у позичальника ТОВ «Карло Пазоліні Трейдінг», правонаступником якого є ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» не було заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №614у-01-06 від 17.07.2006 року ( зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 2.1. договору поруки від 25 лютого 2014 року, у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

За відсутності заборгованості позичальника перед банком на момент направлення поручителю вимоги про виплату заборгованості ( яка також не відображена в розрахунках банку), така вимога не підлягала до задоволення.

Як зазначав позивач при зверненні до суду так і ході судового розгляду, підставою для звернення з позовом до поручителя було те, що банк у відповідності до умов договору ( підпункту е п. 6.1 ) висловив вимогу до позичальника про дострокове повернення кредитних коштів.

За договором поруки, а саме п. 4.1. поручитель також погодився на умови можливої вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів з підстав визначених п. 6 договору.

Однак, наявні матеріали справи вказують на те, що банк не звертався до поручителя з вимогою про повернення коштів саме з підстав дострокової вимоги. Направлений поручителю ( відповідачу) лист свідчить лише про необхідність сплати заборгованості по сплаті відсотків, яка не було доведена позивачем у ході розгляду справи.

Підставами для виникнення у банку права вимагати дострокового повернення грошових коштів передбачалися як ті, що пов'язані з порушенням позичальником або поручителем кредитної дисципліни (п.п. а) - д), з) - р) п.6.1 договору) та ті, що не залежать від волі позичальника або поручителя (п.п. е), ж) п.6.1 договору).

Пунктом 6.2 договору поруки передбачалося, що даний договір вступає її дію з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. 22.09.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклало із ОСОБА_6 додаткову угоду №1 до договору поруки, за яким ОСОБА_6 підтверджував про ознайомлення з додатковою угодою №21 до договору від 17.07.2006 року.

17.12.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направив на адресу ПрАТ «Карло Пазоліні Трейдінг» лист №3071, яким повідомив, що згідно підпункту е) пункту 6.1 кредитного договору, а саме у зв'язку із істотним погіршенням фінансового стану позичальника по відношенню до фінансового стану на момент укладення кредитного договору на підставі наданих позичальником копій фінансової звітності за 3 квартал 2014 року Ф1 та Ф2) банк вимагав повернути видані кредитні кошти і сплатити проценти за увесь період користування кредитом протягом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги банку.

У листі направленому на адресу товариства банк вказує на дослідження ним копій фінансової звітності товариства за 3 квартал 2014 року по формі Ф1 та Ф2.

У той же час зазначені документи відсутні в матеріалах справи, також позивачем не було надано доказів обґрунтованості висновку про суттєве погіршення фінансового стану товариства.

Під час судового розгляду позивач вказував про відсутність заборгованості товариства ( станом на грудень 2014 року) перед банком по зобов'язанням за кредитним договором.

Ці обставини також підтверджуються постановою Київського апеляційного господарського суду від 09 листопада 2015 року, якою було залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Карло Пазоліні Трейдінг» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Компанія «Карло газоліні ( Швейцарія) СА» про зобов'язання вчинити дії.

Відсутність доказів щодо погіршення фінансового стану позичальника свідчить про недоведеність заявлених вимог позивача до поручителя згідно п.п.»е» п.1 ч. 6 договору та ст. 553 ЦК України..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - Басистого ОлегаВалентиновича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2016 року скасувати та постановити нове, за яким:

Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит» відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: