Справа № 466/5630/15 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5190/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4Р, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним довідки-рахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

23 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 13 вересня 2003 року по 14 жовтня 2014 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

У листопаді 2003 року, за кошти які були надані її батьком, ними було придбано автомобіль Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2: WVWZZZ1IZ30018405, який було зареєстровано за ОСОБА_4

У 2009 році ОСОБА_4 передав їхній автомобіль у користування свого батька ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, в процесі підготовки позову про поділ майна (приблизно у грудні 2014 року) їй стало відомо про те, що в лютому 2014 року ОСОБА_4 здійснено перереєстрацію вказаного автомобіля на ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку серії ВІА №175836 від 25 лютого 2014 року.

Позивач вважала, що правочин щодо купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу є угодою щодо розпорядженням спільним майном подружжя, яка оформлена з порушенням вимог ч.3 ст.65 СК України, без її на те письмової згоди як співвласника.

З урахуванням уточнених вимог від 15 грудня 2015 року, позивач на підставі ст.ст.60,63,65 СК України, ч.4 ст.203, ст.215,236,239 ЦК України просила:

визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2: WVWZZZ1IZ30018405, за результатами якої ТзОВ «Сервіс-К» 25 лютого 2014 року було видано довідку рахунок серії ВІА №175836;

визнати недійсною довідку рахунок серії ВІА №175836 25 лютого 2014 року (а.с.1-4;40-41).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що вона не надавала жодної згоди на продаж ОСОБА_4 автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року випуску.

Користування ОСОБА_5 спірним автомобілем по дорученню з 2009 року не давало підстав для оформлення договору купівлі-продажу від 25 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач стверджує, що їх не було відомо про використання коштів, зазначених у розписці від 19 жовтня 2009 року в інтересах сім'ї, а відтак, вказаний правочин не створює для неї жодних прав чи обов'язків.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4Р, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2016 року скасуванню на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що показаннями свідків підтверджено вчинення 20 жовтня 2009 року угоди купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року ОСОБА_4 своєму батькові ОСОБА_5 без письмової згоди на те ОСОБА_2, однак в інтересах сім'ї та за згоди останньої.

Крім того, суд першої інстанції визнав угоду купівлі-продажу спірного автомобіля від 20 жовтня 2009 року дійсною, так-як після повного розрахунку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (19 жовтня 2009 року) автомобіль залишався у користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_2 не оспорювала законності володіння його відповідачем.

З таким висновком суду погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другом із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 3 ст.65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Як зазначено у ч.2 ст. 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388 (надалі-Порядок), встановлена обов'язкова державна реєстрація правочинів щодо транспортних засобів.

Відповідно до п.1 Порядку, ним встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно п.8 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускається до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»), а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідальної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, є довідка рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.215, 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За вимогами ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року (а.с.6).

Від шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Під час шлюбу, а саме у листопаді 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали автомобіль Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року випуску, який 18 грудня 2003 року був зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с.10).

На підставі тимчасового реєстраційного талону ДАО №806968, виданого Самбірським МРЕВ 20 жовтня 2009 року, автомобіль Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року випуску був переданий ОСОБА_4 у користування своєму батькові ОСОБА_5 (а.с.11).

У подальшому спільне життя між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не склалося.

11 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві зазначав, про погіршення сімейного життя протягом останніх восьми років та припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачкою протягом останніх семи місяців (тобто з лютого 2014 року).

У той же час, саме 25 лютого 2014 року (після припинення фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_2В.) ОСОБА_4 за довідкою рахунком №175896 переоформив за 72736 гривень право власності на спірний автомобіль на свого батька ОСОБА_5 (а.с.12).

Як в суді першої, так й апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначала, що вона не заперечувала проти користування їхнім автомобілем Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року ОСОБА_5 у зв'язку з придбанням ними у 2009 році нового автомобіля марки Volkswagen Passat 2.0,2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, однак наміру відчужувати його не мала.

ОСОБА_2 звертала увагу на те, що вона сама є водій і їй потрібен даний автомобіль (Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року) для доїзду до роботи. Однак, у зв'язку з необхідністю догляду за малолітніми дітьми (ІНФОРМАЦІЯ_3 та 2009р.н.) вона погодилася, щоб спірним автомобілем тимчасово (до виходу з декретної відпустки) користування ОСОБА_5, а ОСОБА_4 користувався новопридбаним автомобілем Volkswagen Passat 2.0,2007 року випуску.

Дані пояснення суд першої інстанції до уваги не взяв, натомість на підставі показань відповідачів, допитаних в якості свідків та ОСОБА_10 (дружина ОСОБА_5В) та письмової розписки від 19 жовтня 2009 року про отримання ОСОБА_4 від свого батька ОСОБА_5 23 500 доларів США для покупки нового автомобіля Volkswagen Passat 2.0,2007 року випуску, дійшов висновку про те, що 20 жовтня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року, юридичне оформлення якого було завершено лише у лютому 2014 року, коли розмір відповідного податку зменшився до 1%.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду, оскільки, в даному випадку, вищезазначені свідки є найбільш зацікавленими особами по даній справі, зважаючи на розрив подружніх стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та необхідністю розподілу майна між колишнім подружжям на даний час.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що юридичне оформлення договору купівлі - продажу автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року мало місце 25 лютого 2014 року, саме в той час, коли між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 припинилися фактичні шлюбні відносини, про що у своїй позовній заяві про розірвання шлюбу від 11 вересня 2014 року зазначав сам ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснював, що дані викладені в його позовній заяві про розірвання шлюбу щодо часу припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_2 викладені помилково, так- як оформляв позовну заяву з інтернету.

Такі пояснення відповідача, на даний час, є зрозумілими, однак критично оцінюються судом апеляційної інстанції.

Письмова розписка про отримання ОСОБА_4 від свого батька ОСОБА_5 23500 доларів США для покупки нового автомобіля Volkswagen Passat 2.0, 2007 року випуску (а.с.89), зважаючи на встановлені обставини по справі, є надуманим доказом, оскільки могла бути складена сторонами (ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.) вже після пред'явлення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсною угоди купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року.

У зазначеній розписці відсутня згода ОСОБА_2 на продаж автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року ОСОБА_5

В судовому засіданні беззаперечно установлено, що про існування такої розписки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було відомо ОСОБА_2, вона не давала згоди на укладення такого правочину ні усно, ні письмово, а відтак даний правочин не створює для неї жодних прав чи обов'язків. Сама по собі розписка не підтверджує використання грошових коштів на потреби сім'ї (в даному випадку на придбання автомобіля Volkswagen Passat 2.0, 2007 року випуску). Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеної в Ухвалі від 02 березня 2011 року по справі №6-43988 св10).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції покликався на правову позицію Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, висловленої за наслідками розгляду цивільної справи №6-7цс15

У даній справі Верховний Суд України висловив наступну правову позицію.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним.

Однак, зазначена правова позиція не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки не встановлено згоди ОСОБА_2 на продаж ОСОБА_4 автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року своєму батькові ОСОБА_5 20 жовтня 2009 року та 25 лютого 2014 року

27 січня 2016 року Верховний Суд України за наслідками розгляду цивільної справи №6-1912цс15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання права спільної сумісної власності висловив наступну правову позицію.

Укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

У даній справі, укладаючи 25 лютого 2014 року угоду купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяли недобросовісно, зокрема ОСОБА_5 (батько) не міг не знати про те, що дане майно належить подружжю (його сину та невістці) на праві спільної сумісної власності і ОСОБА_4 не отримав згоди на це від ОСОБА_2, що є підставою для визнання даної угоди, а з ним і довідки рахунку серії ВІА №175836, виданої ТзОВ «Сервіс-К» від 25 лютого 2014 року недійсними.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 20166 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora 2.0, 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2: WVWZZZ1IZ30018405, за результатами якої ТзОВ «Сервіс-К» 25 лютого 2014 року було видано довідку рахунок серії ВІА №175836.

Визнати недійсною довідку рахунок серії ВІА №175836 видану ТзОВ «Сервіс-К» 25 лютого 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 611 (шістсот одинадцять гривень) 56 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_11

Згідно оригіналу:

Судове рішення набрало законної сили: 20.10.2016 р.

Суддя: Савуляк Р.В.

Дата оформлення копії: 31.10.2016р.

Помічник судді: Безп'ятко О.І.