Справа № 465/752/16 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4302/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Боярської Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Львівської обласної дирекції приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов'язання, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20.05.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ) «Європейський страховий альянс» в користь ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 106265 грн. 55 коп., що складається з пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов'язання за договором страхування №36312 від 29.11.2013 року, та судовий збір в розмірі 1062 грн. 67 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ПрАТ «Європейський страховий альянс», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача, окрім суми, стягнення якої в користь позивача визнає відповідач, а саме: пені в розмірі 84 грн. 09 коп. та трьох процентів річних в розмірі 11 грн. 50 коп.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що, відмовляючи позивачу 18.04.2014 року у виплаті страхового відшкодування, ПрАТ «Європейський страховий альянс» діяло правомірно, оскільки його відмова ґрунтувалася на висновку автотехнічного експертного дослідження від 28.03.2014 року, відповідно до якого пошкодження застрахованого транспортного засобу позивача не могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із невстановленим транспортним засобом. Апелянт зазначає, що рішеннями судів про задоволення позову ОСОБА_4 про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» суми страхового відшкодування не було визнано неправомірною відмову страховика у виплаті позивачу страхового відшкодування, а тому вимоги позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат є безпідставними. Крім того, на думку апелянта, вимога позивача про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат взагалі не може бути задоволена, оскільки умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування таких санкцій за невиконання зобов'язань за цим договором не передбачено. Апелянт зазначає, що можна було б задовольнити лише вимогу позивача про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» пені в розмірі 84 грн. 09 коп. та трьох процентів річних в розмірі 11 грн. 50 коп. за прострочення виконання відповідачем присуджених судом виплат, перебіг якого слід обраховувати з моменту ухвалення рішення суду про задоволення вимог позивача до його виконання відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2013 року між позивачем ОСОБА_4 (страхувальником) та відповідачем ПрАТ «Європейський страховий альянс» (страховиком) укладено договір добровільного страхування (КАСКО) №36312, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Фольксваген пассат», 2013 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.20-28), за умовами якого страховик зобов'язаний в межах страхової суми - 370000 грн. відшкодувати страхувальнику шкоду, завдану пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП).

Пунктом 3.7.3 вказаного договору визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт та/або обставини настання страхового випадку, а також зазначення страхувальником неправдивих відомостей в письмовій заяві на страхування.

Саме з цієї підстави (п.3.7.3.), листом №73 від 18.04.2014 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на відновлення технічного стану застрахованого транспортного засобу, пошкодженого в ДТП, яка сталась 23.12.2013 року на перехресті вулиць Любінська-Копистинського у м. Львові з вини невстановленого транспортного засобу, який залишив місце пригоди.

Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що відповідно до результатів автотехнічного експертного дослідження, складеного 28.03.2014 року, наявні пошкодження автомобіля позивача в сукупності не могли утворитися внаслідок зіткнення цього автомобіля з невстановленим транспортним засобом, за обставин вказаних позивачем (а.с. 29).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року у справі №465/3212/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» в користь позивача 128035 грн. 89 коп. страхового відшкодування, 300 грн. витрат, пов'язаних з евакуацією автомобіля, 1280 грн. 35 коп. судового збору, а всього - 129616 грн. 24 коп., в задоволенні вимоги про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» в користь позивача 15543 грн. 21 коп. страхового відшкодування - відмовлено (а.с. 60-61).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.02.2016 року вказане вище рішення суду першої інстанції змінено, позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» в користь ОСОБА_4 143579 грн. 10 коп. страхового відшкодування, 300 грн. витрат, пов'язаних з евакуацією автомобіля, 1280 грн. 35 коп. судового збору, а всього -145159 грн. 45 коп., в решті рішення залишено без змін (а.с. 62-63).

Отже, вказаними вище рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено той факт, що транспортний засіб позивача було пошкоджено внаслідок ДТП, яка сталась 23.12.2013 року на перехресті вулиць Любінська-Копистинського у м. Львові з вини водія невстановленого транспортного засобу, який залишив місце пригоди, чим позивачеві завдано майнової шкоди у розмірі 143579 грн. 10 коп. (витрати, які поніс позивач на відновлення технічного стану транспортного засобу), яка підлягала відшкодуванню відповідачем на підставі договору добровільного страхування, укладеного між сторонами.

Статтею 992 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» передбачено відповідальність страховика за несплату страхувальнику страхової виплати (страхового відшкодування) у виді неустойки (пені, штрафу), в розмірі, визначеному договором або законом.

Відповідно до п.4.4.3 договору страхування, за прострочення виконання страховиком зобов'язання по своєчасній виплаті страхувальнику страхового відшкодування страховик несе майнову відповідальність шляхом сплати страхувальнику пені за кожен день прострочення платежу у розмірі облікової ставки Національного банку України, але не більше 5% суми страхового відшкодування.

Враховуючи те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 5% від суми присудженого у його користь судом страхового відшкодування - 143579 грн. 10 коп., оскільки така вимога ґрунтується на умовах договору та нормах матеріального закону, які суд застосував до спірних правовідносин.

При цьому, позивач правильно зазначає, що період прострочення виконання страховиком зобов'язання по виплаті страхового відшкодування слід обраховувати саме з моменту відмови страховика у цій виплаті - з 18.04.2014 року, оскільки задоволення судом вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування підтверджує безпідставність відмови страховика у виплаті позивачу страхового відшкодування в добровільному порядку.

Правильним є також висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки такі види відповідальності за невиконання грошового зобов'язання передбачені нормою ст.625 ЦК України, яка, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06.06.2012 року (Справа №6-49цс12), підлягає застосуванню до правовідносин, що виникають на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту.

Крім того, відповідно до п.21 роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, які сторони подали в обгрунтування своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Ніткевич А.В.