Справа № 703/501/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «ВОДГЕО» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

встановив:

В лютому 2016 року до суду звернулась ОСОБА_2 із даним позовом та обґрунтовує його тим, що вона з 9 вересня 2010 року по 1 лютого 2016 року працювала на посаді головного бухгалтера КП «ВОДГЕО». 6 січня 2016 року наказом директора підприємства ОСОБА_3 № 3 її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, за неналежне виконання своїх посадових обовязків. Однак у відповідному наказі не зазначено які саме посадові обовязки були виконані неналежним чином, в свою чергу в описовій частині наказу зазначено, що підставою такого стягнення став наказ керівника про надання відпустки заступнику головного бухгалтера ОСОБА_4. Про такий наказ їй повідомлено не було, та вона згідно своїх посадових обовязків не має права здійснювати контроль, чи то будь-який вплив на своїх підлеглих, щодо виконання ними наказів керівництва про відпустки. Крім того, як їй відомо, сама ОСОБА_4 не була вчасно повідомлена про відповідний наказ, та обєктивно не могла його виконати. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати незаконним накладене на неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани і скасувати наказ директора КП «ВОДГЕО» №3 від 6 січня 2016 року. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали, просили задовольнити з наведених у ньому підстав. Наполягали на тому, що ОСОБА_2 жодних порушень своїх посадових обовязків не вчиняла. Її вини у тому, що її заступник ОСОБА_4 15 грудня 2015 року не пішла у відпустку згідно наказу директора від 4 грудня 2015 року, - немає, о вказує на відсутність підстав вважати, що дії головного бухгалтера ОСОБА_2 містять будь-які порушення посадових обовязків в наслідок виходу на роботу після 15 грудня 2015 року її заступника ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_6 позов не визнав, та пояснив, що позивач як головний бухгалтер підприємства, відповідно до п.2.2. посадової інструкції головного бухгалтера КП «ВОДГЕО», організовує роботу бухгалтерії, проте не дивлячись на існування наказу директора підприємства про надання відпустки її заступнику, починаючи з 15 грудня 2015 року, вона залучала її до роботи, чим на думку відповідача порушила свої посадові обовязки.

Після оголошення перерви, в судове засідання представник відповідача повторно не зявився, хоча про час та дару судових засідань належним повідомлявся, тому суд ухвалив проводити подальший розгляд справи без його участі на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що в грудні 2015 року вона працювала заступником головного бухгалтера КП «ВОДГЕО», та 18 грудня 2015 року її ознайомили з наказом директора підприємства, відповідно до якого за три дні до того, тобто з 15 грудня 2015 року вона повинна була піти у відпустку. Зазначений наказ виконати не було можливо, оскільки термін його виконання вже минув, тому вона продовжила працювати. Чи було відомо про те, що вона повинна була іти у відпустку головному бухгалтеру їй невідомо. Будь-яких понадурочних завдань у той період, чи то вказівок виходити на роботу під час відпустки ОСОБА_2 їй не надавала. Чому її притягнули до відповідальності їй незрозуміло.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що в грудні 2015 року вона працювала інспектором з кадрів та в силу своїх посадових обовязків займалась кадровими питанням на КП «ВОДГЕО». 4 грудня 2015 року за вказівкою директора вона підготувала інформацію про наявність невідбутих відпусток у працівників підприємства, за результатами якої було встановлено, що у ОСОБА_4 є невідбуті дні відпустки за період 2014-2015 років. Директор ОСОБА_3 дав вказівку підготувати наказ про надання їй відпустки з 15 грудня 2015 року, проте вона 7 грудня захворіла та не встигла виготовити відповідний наказ. Коли саме було виготовлено наказ вона не знає, але ОСОБА_8 ознайомили з його змістом лише 18 грудня 2015 року. ОСОБА_2 з вказаним наказом взагалі не знайомили, та вона не знає чи було головному бухгалтеру відомо про те, що її заступник з 15 грудня 2015 року повинна була іти у відпустку.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_9 суду показав, що він працює юрисконсультом на КП «ВОДГЕО», у грудні 2015 року директор доручив йому виготовити наказ про надання відпустки заступнику головного бухгалтера ОСОБА_4, і він його виготовив, коли саме він сказати не може. Головного бухгалтера ОСОБА_2 із вказаним наказом під підпис ніхто не ознайомлював, але він думає, що вона повинна була про нього знати. Як, хто і коли ознайомлював із вказаним наказом ОСОБА_4 йому не відомо, бо його тоді не було на роботі. Також він записаний у акті про відмову ОСОБА_2 надати пояснення з цього приводу. Події відбувались в кабінеті ОСОБА_3, чи стосується акт від 6 січня 2016 року саме цих подій точно стверджувати не міг, оскільки подібні випадки були не один раз, а безпосередньо в акті не конкретизовано з приводу яких порушень вона відмовилась давати пояснення. Також повідомив, що акт виготовлювався вже у її відсутність.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, врахувавши показання допитаних судом свідків, та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з наказом № 15-к від 9 вересня 2010 року (а.с.3) позивач з 9 вересня 2010 року працювала на посаді головного бухгалтера Комунального підприємства «ВОДГЕО». Вказану посаду позивач займала до 1 лютого 2016 року, коли наказом №03-к (а.с.4) з нею було припинено трудовий договір, тобто на момент виникнення спірних правовідносин позивач працювала головним бухгалтером на КП«ВОДГЕО». Сторони визнали цю обставину, на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

Наказом директора КП «ВОДГЕО» № 3 від 6 січня 2016 року (а.с. 5) ОСОБА_2 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів в т.ч. і про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника з яким укладений трудовий договір.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків, тобто важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством.

У наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани обовязково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Як вбачається із змісту оскаржуваного наказу, позивач притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків.

Підставою для винесення догани слугувала службова записка (а.с. 33) та акт про відмову надати письмове пояснення (а.с.29).

В той же час, у оспорюваному наказі зазначено, що його винесено з урахуванням наказу №283-к «Про надання чергової відпустки за 2014-2015 роки заступнику головного бухгалтера підприємства ОСОБА_4І.», при цьому відсутні будь-які посилання на конкретні пункти посадової інструкції, які були порушені самою ОСОБА_2. В свою чергу в судовому засіданні встановлено, що п.2.2 Посадової інструкції головного бухгалтера (а.с. 6-7), на який у своїх запереченнях посилається відповідач, передбачає обовязок організовувати роботу бухгалтерії, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерських господарських операцій, та вказаний пункт не містить обовязку позивача здійснювати контроль за кадровими питаннями, такими зокрема як вихід у відпустку.

В свою чергу відповідачем не надано жодного допустимого доказу того, що позивач взагалі була повідомлена про існування наказу №283-к «Про надання чергової відпустки за 2014-2015 роки заступнику головного бухгалтера підприємства ОСОБА_4І.» (а.с.30), з яким і сама ОСОБА_4 була повідомлена лише 18 грудня 2015 року, що фактично унеможливило його виконання.

Також не несе в собі будь-якої інформації про зміст допущеного позивачем неналежного виконання своїх посадових обовязків і акт від 6 січня 2016 року (а.с.29), оскільки він не містить відомостей про жодні обставини, які вказували б на будь-які порушення з боку ОСОБА_2

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В силу ст. 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що єдиним можливим доказом повідомлення ОСОБА_2 про існування наказу щодо відпустки її підлеглої, з метою здійснення нею контролю за виконанням вказаного наказу, є її особистий підпис на такому наказі, то суд вважає показання свідка ОСОБА_9 щодо усного повідомлення ним головного бухгалтера про відпустку її заступника - неналежним доказом, та не бере їх до уваги.

Таким чином на думку суду, доказами дослідженими судом не доведено того факту, що внаслідок невиходу у відпустку заступника головного бухгалтера згідно наказу №283-к «Про надання чергової відпустки за 2014-2015 роки заступнику головного бухгалтера підприємства ОСОБА_4І.», - головним бухгалтером ОСОБА_2 було допущено неналежне виконання своїх посадових обовязків, про що зазначено у наказі, тому позов ОСОБА_2 має бути задоволений.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений при зверненні до суду в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 10, 59, 60, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани згідно з наказом директора Комунального підприємства «ВОДГЕО» ОСОБА_3 № 3 від 6 січня 2016 року.

Скасувати наказ директора Комунального підприємства «ВОДГЕО» ОСОБА_3 № 3 від 6 січня 2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2М.».

Стягнути з Комунального підприємства «ВОДГЕО» на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2016 року.

Головуючий Т.В. Васильківська