17.10.2016 227/3158/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року. м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого Притуляка С. А

при секретарі Коверченковій М.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Добропільської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника», про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Добропільська міська рада звернувся до суду із позовом про визнання відповідача- Орлова ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач тривалий час, з 2008 року, не мешкає у спірній квартирі, не доглядає за нею, не сплачує комунальні послуги. Квартира знаходиться в занедбаному стані.

Представник позивача та третьої особи у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5, яка є майстром дільниці, на якій розташовано спірну квартиру, суду пояснила, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2008 року. Квартира розбита, співробітниками житлово-експлуатаційної організації було її зачинено та встановлено навісний замок, з метою недопущення проникнення до квартири сторонніх осіб.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки були направлені на адресу відповідача у відповідності до ст. 74 ЦПК України, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав.

Отже на підставі ст.224 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який належним чином повідомленим і від якого не надійшло повідомлення про причини не явки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів,якщо позивач не заперечую проти такого вирішення справи. Таким чином, суд визнав причини неявки відповідача неповажними та ухвалив розгляд справи провести у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії особового рахунку виданого КП Добропільська служба "Єдиного замовника", за адресою АДРЕСА_1 з 02.07.1993 року зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана обставина підтверджується також й листом Виконкому Добропільської міської ради №05/2423-10/01/02 від 11.08.2016р.

Згідно довідки ДВУВКГ "КП "Вода Донбасу" №902 від 10.06.2016р., довідки КП Добропільська служба "Єдиного замовника" №282 від 06.07.2016р. та довідки Філії ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" "Управління комунальних котелень" №385 від 22.06.2016р., за квартирою за адресою АДРЕСА_1 мається значна заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, центральне опалення, квартирній платі, яка утворилася за тривалий термін.

Як вбачається з акту ПП "ДРЕС "Південний" №1066 від 10.06.2016р., квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в занедбаному стані, мала місце пожежа, ОСОБА_3 не з'являється в квартирі з 2008 року.

Згідно статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України встановлені підстави звільнення від доказування, а саме: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, враховуючи недоведеність поважності причин відсутності за місцем реєстрації відповідача понад вісім років, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 64, 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213, 215, 223-227 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Добропільської міської ради до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника», про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Добропільської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя Притуляк С.А.