АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №641/1174/16-ц. Головуючий І інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц/790/4753/16. Суддя-доповідач:- ОСОБА_2
Категорія: спадкові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря: - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, житлового кооперативу «Качество», третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса ОСОБА_10 - про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі свого представника ОСОБА_11, звернулися в суд із вказаним позовом, який уточнили у травні 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що з травня 1986 року ОСОБА_8 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12

Від сумісного проживання 30 березня 1987 року у ОСОБА_8, ОСОБА_12 народилась дочка ОСОБА_9

Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів м. Харкова від 11 листопада 1986 року №355-10 затверджено рішенням загальних зборів членів ЖБК «Качество» від 8 липня 1986 року про прийняття в члени ЖБК ОСОБА_12 та переоформлено лицевий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_12

У 1989 році ОСОБА_12 повністю вніс пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 до ЖБК «Качество», у звязку з чим набув право власності на квартиру на підставі ст. 86 ЦК Української РСР, ст. 15 Закону України «Про власність».

Відповідно до ст. ст. 16, 17 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС Української РСР квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8, ОСОБА_12, оскільки пайовий внесок за вказану квартиру був внесений до ЖБК «Качество» за рахунок подружніх коштів та коштів наданих батьками ОСОБА_8

3 серпня 2008 року ОСОБА_12 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом першої черги на майно померлого ОСОБА_12 були його мати - ОСОБА_13, яка померла 10 лютого 2015 року, дружина - ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_9, син - ОСОБА_6

Спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_9 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12 шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до Сьомої Харківської державної контори.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 від 4 лютого 2016 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_12, оскільки право власності на вказану квартиру не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 319, 328, 368, 392, 384, 1216-1218, 1223, 1258, 1268, 1296 ЦК України, ОСОБА_8, ОСОБА_9 просили суд визнати за ОСОБА_8 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, що складає 3/6 частини квартири; визнати за ОСОБА_8, ОСОБА_9 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 за кожною в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 3 серпня 2008 року; визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 3 серпня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_6 в особі своїх представників, позов не визнав.

При цьому посилався на те, що за життя ОСОБА_12 не був власником квартири АДРЕСА_1, оскільки пайовий внесок до ЖБК «Качество» за квартиру не вносив.

Пайовий внесок за вказану квартиру в розмірі 3706 руб. був внесений у грудні 1978 року членом ЖБК «Качество» ОСОБА_15, якому в подальшому рішенням загальних зборів членів ЖБК «Качество» від 8 липня 1986 року було надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, а його сина ОСОБА_12 прийнято в члени ЖБК «Качество» та відкрито на його імя лицевий рахунок на спірну квартиру.

Представник ЖК «Качество» в судове засідання не зявився.

В письмових запереченнях наданих до суду позов не визнав. При цьому посилався на те, що в ЖК «Качество» відсутні бухгалтерські документи, що підтверджують сплату паю ОСОБА_12 та його дружиною ОСОБА_8 за квартиру АДРЕСА_1.

Довідка №22 видана головою ЖК «Качество» 31 грудня 2015 року на імя ОСОБА_8, в якій значиться, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_12 на підставі сплаченого ним паю, не відповідає дійсності.

Представник Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився.

Згідно заяви поданої до суду, просив розглянути справу за його відсутності. При вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_8 право спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 м. Харків, що складає 1/2 частини спірної квартири.

Визнано за ОСОБА_8, ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом право власності за кожною на 1/8 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, м. Харків.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_9 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8, ОСОБА_12, а тому за ОСОБА_8 необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири. Крім того вважав, що після смерті ОСОБА_12 його дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_9 прийняли спадщину шляхом подачі заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому за кожною з них необхідно визнати право власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав не заборонених законом, або отримане в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Виходячи з розяснень, викладених у п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пай за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_15 було прийнято в члени ЖБК «Качество».

У січні 1966 року ОСОБА_15 вніс на банківський рахунок ЖБК «Качество» пайовий внесок за квартиру в розмірі 1640 крб. (а. с.92).

28 травня 1966 року ОСОБА_15 отримав у ЖБК «Качество» позичку в сумі 2129 руб. 78 коп. строком на 12 років, яку зобовязався повертати щомісячно рівними частинами, починаючи з 1 жовтня 1966 року по 18 жовтня 1978 року (а. с.91).

Рішенням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м. Харкова від 17 січня 1967 року №11 ОСОБА_15 на сімю з трьох осіб - ОСОБА_15, його дружину ОСОБА_13, сина ОСОБА_12, надано в користування двокімнатну квартиру №13 площею 31.15 м. кв., розташовану в будинку №35 по проспекту Гагаріна, 4 мікрорайон в м. Харкові.

18 січня 1967 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м. Харкова ОСОБА_15 видано ордер за №7 на право зайняття житлової площі у вказаній квартирі (а. с. 74).

У грудні 1978 року ОСОБА_15 вніс до ЖБК «Качество» пайовий внесок в розмірі 2066 руб., у звязку з чим повністю сплатив свій пайовий внесок за кооперативну квартиру, вартість якої на той час становила 3706 руб. (а. с. 252).

3 травня 1986 року ОСОБА_12 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8

30 березня 1987 року в подружжя ОСОБА_12, ОСОБА_8 народилась дочка ОСОБА_9 (а. с.14).

Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів м. Харкова від 5 серпня 1986 року №259-10 затверджено рішенням загальних зборів членів ЖБК «Качество» від 8 липня 1986 року (протокол №41) про надання члену ЖБК ОСОБА_15 однокімнатної квартири №23 площею 17.3 кв. м. в будинку №1 по проспекту Героїв Сталінграда в м. Харкові на сімю з двох осіб: ОСОБА_15, ОСОБА_13 (а. с. 153).

Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів м. Харкова від 11 листопада 1986 року №355-10 затверджено рішенням загальних зборів членів ЖБК «Качество» від 8 липня 1986 року (протокол №41) про прийняття в члени ЖБК ОСОБА_12 та переоформлено лицевий рахунок на квартиру №13 площею 31,15 м. кв. будинку №1 по просп. Героїв Сталінграда в м. Харкові на імя ОСОБА_12 на сімю з двох осіб - ОСОБА_12, його сина ОСОБА_6Ю (а. с. 154).

18 червня 1990 року ОСОБА_15 помер (а. с. 108).

Після його смерті відкрилася спадщина на паєнакопичення в ГК «Харків»; автомобіль «Жигулі-2103», держаний номерний знак 06-40 ХАЧ; паєнакопичення в ЖБК «Качество»; грошовий вклад з процентами у філії Ощадного баку м. Харкова №6896/0312.

Спадкоємцями за законом першої черги на майно померлого ОСОБА_15 являлись дружина - ОСОБА_13, син - ОСОБА_12

Спадкоємець ОСОБА_12 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на корить своєї матері ОСОБА_13

Спадкоємець ОСОБА_13 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_15 та 29 березня 1991 року отримала в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на половину паєнакопичень в сумі 1316 руб. 50 коп., які знаходились в ЖБК «Качество», грошовий вклад з процентами, розміщений в філії Ощадного баку м. Харкова №6896/0312 (а. с. 77,79).

Крім того, 29 березня 1991 року ОСОБА_13 отримала в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: паєнакопичень в сумі 972 руб.67 коп., які знаходились в ГК «Харків» м. Харкова; автомобіля «Жигулі-2103», державний номерний знак 06-40 ХАЧ; паєнакопичень в сумі 2633 руб., які знаходились в ГБК «Качество» м. Харків. (а. с.87, 88).

3 серпня 2008 року ОСОБА_12 помер (а. с. 15).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_12 являлись його мати - ОСОБА_13, дружина - ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_9, син - ОСОБА_6 ( а. с. 7).

Спадкоємці ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12 шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори (а. с. 106, 114, 117, 120).

Спадкоємець ОСОБА_13 відмовилась від прийняття спадщини на корить сина померлого ОСОБА_6Ю.( а. с.104-105).

Рішенням загальних зборів членів ЖК «Качество» від 25 вересня 2008 року (протокол №5) ОСОБА_6 прийнято в члени ЖК «Качество» у звязку зі смертю його батька ОСОБА_12, померлого 3 серпня 2008 року.( а. с.86).

Рішенням загальних зборів членів ЖК «Качество» від 25 вересня 2008 року (протокол №6) передано пай в сумі 3706 грн. 40 коп. за квартиру АДРЕСА_1 від спадкоємця ОСОБА_13 її онуку ОСОБА_6 ( а. с. 85).

Із довідки №3, виданої ЖК «Качество» 3 червня 2016 року на імя ОСОБА_6 та наданої до суду апеляційної інстанції представниками відповідачів вбачається, що останній є членом ЖК «Качество» та має право власності на квартиру АДРЕСА_1. Повна вартість квартири в сумі 3706 руб. виплачена в грудні 1978 року ( а. с. 252).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін і інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що з листопада 1986 року по серпень 2008 року член ЖК «Качество» ОСОБА_12 та його дружина ОСОБА_8 сплачували на рахунок ЖК «Качество» в установі банку пайові внески за квартиру АДРЕСА_1.

Не надані такі докази позивачами ОСОБА_8, ОСОБА_9, і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власною подружжя ОСОБА_12 ОСОБА_8 та безпідставно визнав за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину вказаної квартири, як спільного сумісного майна подружжя, а також право власності за ОСОБА_8, ОСОБА_9 на 1/8 частину вказаної квартири за кожною в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 3 серпня 2008 року.

Висновок суду про те, що на день смерті ОСОБА_12 був власником квартири АДРЕСА_1 та ця обставина стверджується довідкою ЖК «Качество» від 21 січня 2009 року є помилковим.

В матеріалах справи міститься ксерокопія довідки ЖК «Качество» від 21 січня 2009 року №03 зі якої вбачається, що ОСОБА_12 постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10 квітня 1967 року по день смерті, яка настала 3 серпня 2008 року і являвся «владельцем» даної квартири (а. с. 110 зворотна сторона аркуша).

Вказана довідка не містить відомостей про те, коли та в якому розмірі ОСОБА_12 повністю вніс на рахунок ЖК «Качество» в установі банку пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, внесення якого надавало йому право в установленому законом порядку набути право власності на спірну квартиру.

Крім того, вказана довідка не містить даних про те, що ОСОБА_12 є власником спірної квартири, а містяться дані, згідно яких ОСОБА_12 є «владельцем» даної квартири.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ЖК «Качество», третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст.307, п. п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, житлового кооперативу «Качество», третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: