УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк»), яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД» (далі - ТОВ «РЕД») про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів. Позивач просив визнати недійсним з моменту укладення попередній договір від 03 квітня 2007 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», договір оренди від 18 лютого 2009 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», застосувати наслідки визнання договору оренди недійсним і стягнути з ОСОБА_6 на його користь 18 458 420,18 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення попередній договір від 03 квітня 2007 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк». Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди від 18 лютого 2009 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк». Застосовано наслідки недійсності правочину за договором оренди від 18 лютого 2009 року, укладеного між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», стягнувши з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Родовід Банк» 18 458 420,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_7просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними з моменту укладення оспрюваних договорів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ці договори оформлені між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» значно пізнішою датою, ніж вони датуються. При цьому судами попередніх інстанцій зауважено, що ПАТ «Родовід Банк» ніколи не користувалось спірною будівлею, не сплачувало комунальні платежі за цією адресою та не несло будь-яких інших витрат щодо утримання будівлі, не здійснювало страхування об'єкту оренди, та не використовувало адресу зазначено приміщення в своїх офіційних документах, як місцезнаходження банку чи його філії, тобто між зазначеними сторонами правовідносини щодо оренди будівлі фактично не існували.

Суди попередніх інстанцій, визнаючи недійсними попередній договір та договір оренди, застосовуючи наслідки недійсності правочину, стягуючи з ОСОБА_8 на користь позивача 18 458 420,12 грн, що були перераховані позивачем з посиланням на договір оренди, виходили з положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 234 ЦК України ч. 1-3 ст. 216 ЦК України та ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 03 квітня 2007 року між ТОВ «РЕД», яке діяло на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року, укладеного з ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування», та ВАТ «Родовід Банк» було укладено попередній договір, згідно з умовами якого сторони зобов'язалися укласти договір оренди приміщень, що розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві, протягом одного року після їх введення в експлуатацію та проведення оздоблюваних робіт «під ключ».

Згідно з п. 4 попереднього договору сторони погодили, що основними умовами основного договору оренди є: цільове використання - для здійснення статутної діяльності орендаря, орендні платежі будуть сплачуватись щомісячно в розмірі 610 грн за 1 кв. м з урахуванням індексації, площа об'єкта не менше 5 тис. кв. м, порядок амортизаційних відрахувань, ціна об'єкта - визначається незалежним експертом на момент укладання основного договору.

19 грудня 2008 року між ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» (продавець) та ОСОБА_9 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу адміністративного будинку з влаштуванням паркінгу, згідно з умовами якого ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» відчужило ОСОБА_9 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений під літ. «А», загальною площею 6 124,40 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві.

22 грудня 2008 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було укладено додаткову угоду до попереднього договору від 03 квітня 2007 року, відповідно до якого сторони домовилися викласти п. 4 попереднього договору в новій редакції. Сторони визначили, що згідно з основним договором об'єктом оренди мають бути офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві, під літ. «А», площа об'єкта 5 225,8 кв. м, строк основного договору - два роки і одинадцять місяців з дати укладання основного договору, розмір щомісячної орендної плати становить 500,50 грн (без ПДВ) за 1 кв. м об'єкта оренди.

26 грудня 2008 року між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» (старий комітент) та ОСОБА_9 (комітент), у зв'язку укладенням договору купівлі-продажу від 19 грудня 2008 року між старим комітентом та комітентом, було укладено договір комісії, згідно з умовами якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені за рахунок комітента здійснити дії щодо укладання договору оренди приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві.

16 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було укладено додаткову угоду № 2 до попереднього договору від 03 квітня 2007 року, відповідно до якої сторони погодили проект договору оренди та форму акта приймання-передачі.

18 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД» (орендодавець) та ВАТ «Родовід Банк» (орендар) на виконання попереднього договору, укладеного між сторонами 03 квітня 2007 року, було укладено договір оренди, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого орендодавець зобов'язався передати орендареві, а орендар зобов'язався прийняти у строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві (літ. «А»), площею 5 225,8 кв. м.

18 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди від 18 лютого 2009 року, відповідно до якої сторони домовились, що сплата орендної плати буде здійснюватись безпосередньо власнику орендованих приміщень, а саме фізичній особі ОСОБА_9

25 лютого 2009 року представниками ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було підписано акт приймання-передачі до договору оренди від 18 лютого 2009 року, згідно з яким сторони підтвердили передачу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві.

21 травня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування, згідно з яким ОСОБА_9 передала безоплатно у власність ОСОБА_6 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений на плані літ. «А», загальною площею 6 124,40 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві.

21 травня 2009 року між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (комітент) укладено договір комісії, відповідно до якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені та за рахунок комітента здійснити дії з належного оформлення прав комітента у відносинах з орендарем ВАТ «Родовід Банк» щодо споруди, що знаходиться по пров. Рильському, 4 у м. Києві, літ. «А», в тому числі з оплати орендних платежів. Комітент проінформований комісіонером про укладання договору оренди від 18 лютого 2009 року з ВАТ «Родовід Банк» та про передачу споруди за актом приймання передачі. Комітент згоден з умовами договору оренди від 18 лютого 2009 року.

03 вересня 2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» укладено додаткову угоду № 3 до договору оренди від 18 лютого 2009 року, згідно з якою сторони визначили, що на виконання п. 5.7 розділу 5 договору сплата авансом орендної плати за перший і останній місяці користування об'єктом здійснюється орендарем у строк не пізніше 15 вересня 2009 року безпосередньо власнику орендних приміщень ОСОБА_6

09 березня 2010 року між ПАТ «Родовід Банк», ТОВ «РЕД» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду № 4 до договору оренди від 18 лютого 2009 року, згідно з якою сторони дійшли згоди про заміну сторони у договорі оренди від 18 лютого 2009 року, у зв'язку з чим усі права і обов'язки орендодавця за договором оренди від 18 лютого 2009 року переходять від ТОВ «РЕД» до ОСОБА_6

Відповідно до наданого ПАТ «Родовід Банк» зведеного меморіального ордера за період з 01 вересня 2009 року по 04 березня 2010 року на користь власника орендованих приміщень - ОСОБА_6 перераховано кошти за оренду приміщень в сумі 18 458 420,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідноз частиною другою статті118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що спір фактично виник між юридичними особами з приводу укладення договорів, які є предметом позову.

З огляду на те, що спір щодо недійсності оспорюваних правочинів виник між юридичними особами і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд касаційної інстанції у касаційному порядку не перевіряє в межах касаційної скарги законність та обґрунтованість судових рішень, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права.

Позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_8 щодо стягнення безпідставно набутих коштів, як наслідок укладення фіктивних правочинів, мають самостійний характер відносно вимог про визнання оспорюваних договорів недійсними, що свідчить про відсутність спільності предмета позову. Водночас, слід зазначити, що вирішення судом позовних вимог у цій частині безпосередньо залежать від вирішення спору, який виник між ТОВ «РЕД» та ПАТ «Родовід Банк» щодо недійсності оспорюваних правочинів і є похідними від цих вимог.

Враховуючи вищевикладене, судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова