Справа № 331/5493/16-ц
Провадження 2/331/1349/2016
10 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді О.Є.Жуковій
при секретарі М.О. Бойко
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 6040,22 гривень, та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання у розмірі 4027,11 гривень.
Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2014 року з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. З огляду на те, що відповідач рішення суду не виконував, станом на 31.05.2016 року має заборгованість по аліментах на утримання сина в сумі 19 827,25 гривень та в сумі 13 218,18 гривень на її утримання, вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь пеню.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя також до суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини доходу відповідача з 08.09.2014 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цим же рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу з 08.09.2014 року до досягнення дитиною трирічного віку.
Статтею 180 СК України встановлено обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов»язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду.
Відповідно до роз»яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов»язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов»язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов»язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
З огляду на те, що внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку по сплаті аліментів, у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів і позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Оскільки судом встановлена неустойка за прострочення сплати аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти.
Таким чином, сума неустойки за період з 31.09.2014 року по травень 2016 року включно , згідно розрахунку наданого позивачем , за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини становить 6040,22 гривень, а за прострочення сплати аліментів на утримання позивачки 4027,11 гривень.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів задовольнити в повному обсязі.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,60,174, 212,213,215,217,218,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 6040 (шість тисяч сорок) гривень 22 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання в сумі 4027 (чотири тисячі двадцять сім) гривень 11 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одну ) гривню 20 копійок .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: