Справа № 452/521/16 Головуючий у 1 інстанції: 452/521/16
Провадження № 22-ц/783/5108/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.
при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєднався Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, -
в с т а н о в и л а:
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у службовій квартирі АДРЕСА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення задоволено. Вселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити їм перешкоди в користуванні цією квартирою.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.
Зокрема, зазначає, що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживали, у квартирі немає їх особистих речей, що підтверджується актами огляду зазначеної квартири, складеними членами житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , які свідчать про факт не проживання відповідачів у спірній квартирі в період з 16 січня 2015 року по 22 лютого 2016 року та які судом першої інстанції не спростовані. Крім того, вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самостійно вирішили не проживати у спірній квартирі та не вчиняли жодних дій для вселення у квартиру, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок у АДРЕСА_2 , в якому із сім`єю проживає ОСОБА_3 . Вважає, що відповідачами не доведено факт чинення перешкод у вселенні і проживанні у спірній квартирі, а висновок суду грунтується лише на припущеннях.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням задовольнити.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 приєднався Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова. Просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а в позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 123 ЖК Української РСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37 порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється, зокрема, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Згідно пунктів 26, 27, 28 та 33 зазначеного Положення на підставі спеціального ордера між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення.

Наймач службового жилого приміщення вправі проживати в ньому разом з членами своєї сім`ї.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї службове жиле приміщення зберігається за ними у випадках і в строки, вказані в статті 71 Житлового кодексу УРСР.

Наймач службового жилого приміщення і члени його сім`ї користуються також іншими правами і несуть інші обов`язки, передбачені правилами про договір найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо).

Судом встановлено, що військовослужбовцю прапорщику ОСОБА_1 на сім`єю з трьох осіб: він, дружина ОСОБА_2 , 1970 року народження, та дочка ( ОСОБА_4 ) ОСОБА_5 , 1992 року народження, КЕЧ Самбірського району Прикарпатського військового округу 29 грудня 2012 року видано ордер на право зайняття двох кімнат в квартирі АДРЕСА_3 , в якій проведено реєстрацію їх місця проживання.

Матеріалами справи встановлено, що з часу отримання ордера на право зайняття спірного службового жилого приміщення сім`я ОСОБА_6 у ньому фактично не проживала у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт. Позивач ОСОБА_1 проживав без реєстрації в с. Надиби Старосамбірського району Львівської області до травня 2015 року, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області. Згідно показів свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_1 почав приходити у спірну квартиру в травні 2015 року, однак у цей час фактично проживав у квартирі АДРЕСА_4 зазначеного будинку у своєї співмешканки ОСОБА_8 .

Донька позивача ОСОБА_3 у період з 1 вересня 2009 року по 27 червня 2014 року навчалася на денній формі навчання у Львівському національному аграрному університеті, а відтак з поважних причин не проживала у спірній квартирі.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.02.1992 року у Виконавчому комітеті Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (актовий запис № 2).

Згідно актів комісійного огляду квартири АДРЕСА_1 від 16.01.2015 року, 16.02.2015 року, 20.03.2015 року 22.04.2015 року, 14.05.2015 року, 10.06.2015 року, 11.08.2015 року, 15.09.2015 року, 21.10.2015 року, 04.11.2015 року та 22.02.2016 року, наданих позивачем ОСОБА_1 , у двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 населеного пункту Бісковичі проживає військовослужбовець ОСОБА_1 . Його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_9 у вказаній квартирі не проживають, жодних їхніх речей там немає, квартирну плату за проживання і користування комунальними послугами здійснює основний квартиронаймач ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що акти про непроживання відповідачів у спірній квартирі не повністю відображають усі обставини проживання позивача у вказаній квартирі, оскільки, згідно показань свідка ОСОБА_10 , котрий є головою житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звертався із проханням скласти акти в січні 2015 року, хоча на той час і його речей у квартирі було не багато. Після проведення перевірки встановлено, що в квартирі відсутнє підключення газу. Згідно показів свідка ОСОБА_11 , ремонт в одній із кімнат квартири було проведено восени 2015 року.

Враховуючи наведене, судом правильно враховано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні у наданому сім`ї ОСОБА_6 службовому жилому приміщенні за адресою АДРЕСА_5 більше шести місяців з поважних причин, а саме через неналежні умови проживання, навчання ОСОБА_3 , та з січня 2015 року через неприязні стосунки, які склалися між сторонами.

Враховуючи, що позивач заперечує право проживання відповідачів у спірній квартирі, що робить неможливим їх вселення в квартиру в позасудовому порядку, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволення зустрічного позову про вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєднався Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, відхилити.
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 травня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий: Крайник Н. П.
Судді: Мельничук О. Я.
Савуляк Р. В.