Провадження №2/760/4467/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

18 жовтня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретарів - Носачова А.К., Боровик О.О.

представника позивача - Лалаєвої Л.В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства» СВЕМОН-КИЇВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 22 900 грн. 00 коп. заборгованості за договором найму /оренди /житла.

Посилається в позові на те, що між товариством та відповідачкою був укладений договір найму (оренди) житлового приміщення №16 від 01 квітня 2011 року.

Відповідно до умов договору товариство передало, а відповідачка прийняла у строкове платне користування житлове приміщення - кімнату АДРЕСА_1, житловою площею 19,90 кв. м з розміром оплати - 300 грн. 00 коп. на місяць.

Відповідачка заселилась та проживає в зазначеній вище кімнаті.

Відповідачка зобов»язалася щомісячно до 10 числа вносити 300 грн. за користування житлом, однак у порушення умов укладеного договору перестала виконувати взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 18 серпня 2014 року виникла заборгованість за користування житловою площею за 4 місяці 2014 року у розмірі 1 200 грн. 00 коп.

20 серпня 2014 року відповідачці був направлений акт про розірвання договірних відносин з 26 серпня 2014 року та вимогу-повідомлення про звільнення житлового приміщення в строк до 26 серпня 2014 року та сплату боргу у розмірі 1200 грн. 00 коп., однак на даний час відповідачка житлове приміщення не звільнила, продовжує безоплатно проживати у гуртожитку, користуватися житловим приміщенням та комунальними послугами.

Відповідно до п.п.5.3 п.5 Договору за кожний день проживання після закінчення терміну звільнення житла, наймач сплачує власнику по 50,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в зв'язку з невиконанням відповідачкою умов договору з неї було стягнуто 6 600 грн. 00 коп. заборгованості за кожний день бездоговірного проживання в гуртожитку за період часу з 01 вересня 2014 року до 05 березня 2014 року.

Не дивлячись на це, відповідачка не виконує рішення суду, орендоване приміщення не звільнила та проживає в ньому до цього часу, у зв'язку з цим в період з 06 березня 2015 року по 06 червня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 22 900 грн.00 коп.

Виходячи з того, що добровільно сплатити дану суму відповідачка відмовляється, просить задовольнити позов.

Відповідачка та її представник проти позову заперечували.

Посилаються на те, що відповідачка не є орендарем займаного житлового приміщення, оскільки була до нього заселена на підставі ордеру, як працівник ВАТ «Свемон-Київ».

В зв»язку з цим до відносин сторін підлягають застосуванню положення ЖК Української РСР, а не ЦК України.

Крім того, вважають, що договір найму житлового приміщення не розірвано, він діє і на даний час, оскільки для його розірвання позивач мав би звернутися до суду.

Виходячи з цього, просять у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, розмір якої у відповідності до ч. 1 ст. 820 ЦК України встановлюється договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло.

Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму, а ст. 762 та ст. 820 ЦК України встановлює, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла.

Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року між сторонами був укладений договір найму житлового приміщення №16 від 01 квітня 2011 року.

Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідачка прийняла у строкове платне користування житлове приміщення - кімнату АДРЕСА_1, житловою площею 19,90 кв. м з розміром оплати - 300 грн. 00 коп. на місяць.

Умовами договору був встановлений порядок оплати вартості проживання: аванс щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру.

/ а. с. 12 /

Відповідно до п. 2.3 договору плата (аванс) вноситься наймачем щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок власника, вказаний в договорі, або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого власником банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру.

Згідно п. 4.1 договору відповідачка зобов'язалася своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги відповідно до умов договору.

Пунктом 5.3 договору сторони погодили, що у випадку несплати наймачем за найм приміщення без поважних причин більш ніж на 1 місяць власник має право в односторонньому порядку припинити дію договору та виселити наймача із займаного приміщення на протягом 5 днів з дня направлення останньому письмового повідомлення.

При цьому сторони домовилися, що за кожний день проживання наймача після закінчення терміну звільнення житла наймач сплачує власнику по 50 грн. 00 коп. за кожен день проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів.

Тобто, сторони, підписавши сам договір найму та додаткову угоду до нього, з точки зору закону дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

20 серпня 2014 року на виконання п.5.3 Договору позивачем на адресу відповідачки був направлений акт про розірвання договірних відносин з 26 серпня 2014 року та вимогу-повідомлення про звільнення житлового приміщення в строк до 26 серпня 2014 року, а також сплату боргу у розмірі 1200 грн. 00 коп.

Повідомлення отримане відповідачкою 26 серпня 2014 року, однак заборгованість не була погашена, а займане житлове приміщення не звільнене.

/ а. с. 14 - 15 /

Відповідачка дані обставини в судовому засіданні підтвердила.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року з відповідачки було стягнуто 6 600 грн. 00 коп. заборгованості за період часу з 01 вересня 2014 року до 05 березня 2015 року.

/ а.с.16 /

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що рішення суду до цього часу не виконане.

Крім того, за період часу з 06 березня 2015 року по 06 червня 2016 року в зв»язку з відмовою відповідачки звільнити займане приміщення утворилась заборгованість в розмірі 22 900 грн.00 коп.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено і не спростовується відповідачкою, умови Договору найму/оренди/ житла, нею не виконуються, плата за проживання в кімнаті гуртожитку не вноситься, а вимоги позивача про погашення заборгованості та звільнення займаного приміщення не виконані.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідачка в судовому засіданні не спростовувала, що Договір найму/оренди/ укладався нею добровільно, і відповідав її інтересам.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, як встановлено вище, на вимогу позивач відповідачка зобов»язана була звільнити займане приміщення протягом 5 днів з дня направлення письмового повідомлення про це.

За проживання в найманому приміщенні після попередження про розірвання договору з відповідачки рішення суду було стягнуто 6 600 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2014 року до 05 березня 2015 року.

Тобто, з 06 березня 2015 року по 06 червня 2016 року за умовами п.5.3 договору відповідачка має сплачувати по 50,00гр. щодня, що складає 22 900 грн. 00 коп.

Виходячи з цього, а також викладеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 07 квітня 2014 року.

Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що, не дивлячись на вимогу позивача та рішення суду, кімната в гуртожитку нею не звільнена до цього часу.

Плата за найм/оренду/ житла була встановлена в порядку, визначеному законом, а саме ст.ст.810 та 820 ЦК України, погоджена сторонами при підписанні договору.

Статті 3, 6, 203 ст. 627 ЦК України визначають поняття договору, поняття свободи договору та формулюють загальні вимоги до договорів, як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Під свободою договору розуміється те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом під час укладання договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає перш за все свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів.

Відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що укладений нею з позивачем Договір оренди нею не оспорюваався, а тому має виконуватися на викладених у ньому умовах.

За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з даних вимог закону, односторонньої відмови відповідачки від виконання укладеного з позивачем договору, заперечення відповідачки не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 378 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 3,6,15,16, 525-526, 610, 627-629, ч.1 ст. 638, ч.1 ст.810, ч.3 ст.815,820 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «СВЕМОН-КИЇВ» 22 900, 00 гр. заборгованості та 1378, 00 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: