Справа № 362/6417/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/5051/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 26.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходько К.П., Верланова С.М.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтана Золтановича, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням поданих пізніше змін до позовних вимог, просила визнати недійсним договір іпотеки № PLC-006/1641/2007 від 25 вересня 2007 року укладений між нею та ПАТ "ОТП Банк", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З та зареєстрований в реєстрі за № 5233.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25 вересня 2007 року між нею та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір іпотеки PLC-006/1641/2007 за умовами якого ПАТ "ОТП Банк" було передано в іпотеку земельну ділянку площею -0,1285 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Цим договором було забезпечено її боргові зобов'язання за кредитним договором ML-006/1641/2007 ві 25 вересня 2007 року укладеним з ПАТ "ОТП Банк».

За змістом п.3.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 279,40 кв.м та підпунктом 3.2.1.1 договору іпотеки встановлено, що в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,1285 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка стане її власністю в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 25.09.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З за реєстровим № 69К.

Позивач зазначає, що на час укладання спірного договору іпотеки земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 на праві приватної власності їй не належала і у встановленому законом порядку не реєструвалась, як окремий виділений в натурі об'єкт права власності. До того ж, на момент передачі земельної ділянки у власність їй не було відомо що спірна земельна ділянка знаходиться в спільній частковій власності з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, згоду яких на передачу вищезазначеної земельної ділянки в іпотеку отримано не було.

Вважає, що зазначені обставини є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Зокрема, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача щодо порушення ст. ст. 5,6 Закону України «Про іпотеку» на момент укладання спірного договору. Вважає також, що судом першої інстанції невірно визначено момент переходу права власності частини земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 від ОСОБА_4 до ОСОБА_5, та частини цієї ж земельної ділянки від ОСОБА_4 до ОСОБА_2 Крім того, місцевий суд, на її думку, свідомо не врахував докази того, що третя частина спірної земельної ділянки залишилась у власності ОСОБА_4

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду повинно бути залишене без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі матеріалами, що ОСОБА_4 володіла двома суміжними земельними ділянками загальною площею 0,258 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 10.01.2006:

-перша земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 (далі - земельна ділянка № 1);

-друга земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 загальною площею (далі - земельна ділянка № 2). (т. 1 а.с. 155-156)

На підставі договору купівлі - продажу від 15.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Іванніковою О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1249, ОСОБА_4 продала земельну ділянку № 2 з кадастровим номером НОМЕР_5 загальною площею 0,112 га громадянці ОСОБА_5.

Крім цього, 15.05.2007 підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1253, ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 частину земельної ділянки №1 з кадастровим номером НОМЕР_6 у розмірі 0,0177 га, зазначену на кадастровому плані №106 (а.с.16, 17).

Іншу частину земельної ділянки № 1 з цим же кадастровим номером НОМЕР_6 але площею 0,1285 га ОСОБА_4 продала ОСОБА_2, про що між сторонами 25.09.2007 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Русанюком З.З. та зареєстровано в реєстрі за №69 к (а.с.92).

З огляду на вказане, судом першої інстанції встановлено, що розмір земельної ділянки № 2 з кадастровим номером НОМЕР_4 становив 0,112 га, а загальний розмір земельної ділянки №1 з кадастровим номером НОМЕР_6 становив 0, 1462 га (0,1285+0,0177). Відтак, загальна площа земельної ділянки № 1 та земельної ділянки № 2, яка до відчуження належала ОСОБА_4 становила 0,2582 га, що відповідає даним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 10.01.2006.

Місцевим судом встановлено також, що при продажу ОСОБА_4 частинами земельної ділянки № 1 на корить різних осіб, поділу земельної ділянки № 1 не відбувалося та не здійснювалося виділення цих частин в натурі. А відтак, при ідентифікації предметів означених договорів купівлі - продажу частин земельної ділянки №1 (0,0177 га та 0,1285 га, відповідно) сторонами угод використовувався кадастровий номер НОМЕР_8 що згідно даних Державного земельного кадастру належить земельній ділянці загальною площею 0, 1462 га.

25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № ML-006/1641/2007, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кошти в розмірі 190000,00 швейцарських франків у строк до 25 вересня 2027 року.

У вересні 2007 року набута ОСОБА_2 частина земельної ділянки № 1 у розмірі 0,1285 га з кадастровим номером НОМЕР_6 була передана нею в іпотеку для забезпечення виконання своїх зобов'язань перед ПАТ ОТП Банк відповідно до кредитного договору №МL-006/1641/2007 та договору іпотеки № PCL-006/1641/2007 від 25.09.2007 (а.с.81-88).

Відповідно до пункту 3.2 договору іпотеки № PCL-006/1641/2007 предметом іпотеки є, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_6, площею 0,1285 га, яка стане власністю іпотекодавця у майбутньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.09.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Русанюком З.З. та зареєстровано в реєстрі за №69 к.

Відповідно до пункту 4.5-4.5.1 договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 в термін не більше ніж 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець зобов'язується здійснити державну реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Для підтвердження факту державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки іпотекодавець зобов'язується в термін 2 робочі дні з моменту проведення такої реєстрації але в будь-якому випадку не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу предмета іпотеки, надати іпотекодержателю нотаріально посвідчені копії документів установленого чинним законодавством України зразка, які будуть свідчити про проведення державної реєстрації права власності іпотекодавця на весь предмет іпотеки.

Згідно підпункту g пункту 5.2 договору іпотеки №PCL-006/1641/2007, іпотекодавець зобов'язаний негайно повідомити іпотекодержателя про зміну документів, що стосуються предмету іпотеки.

У зв'язку з укладанням договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 приватним нотаріусом Русанюком З.З. одночасно з посвідченням вказаного договору накладено заборону на відчуження предмету іпотеки, про що свідчать наявні у матеріалах справи витяги з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.28, 29).

Згідного п.п г) п.5.1 додаткового договору № 1 від 28 вересня 2011 року до договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 будь-яка інформація надана іпотекодавцем іпотекодержателем щодо предмета іпотеки є дійною та надана в повному обсязі

Тобто, на момент передачі частини земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6 в іпотеку, громадянкою ОСОБА_2, не було оформлено право власності на придбану земельну ділянку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів в розумінні положень ст. ст. 57-59 ЦПК України щодо наявності обставин, визначених ст. 203 ЦК України та не надано суду доказів порушення відповідачами її прав чи інтересів. При укладенні іпотечного договору права позивачки порушені не були.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення вимог ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», відповідно до положень якої частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на

неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим

Законом.

У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що 16 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1285 га, виданий на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2007 року № 69К. При цьому, земельна ділянка виділена в натурі, визначені її межі, присвоєно новий кадастровий номер НОМЕР_9 (т. 1 а.с. 199, 200)

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом.

Аналогічні роз'яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

З огляду на вказані норми, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не надала належних доказів, які б свідчили про порушення її прав при укладання договору іпотеки.

При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги посилання позивача на застосування положень ст. 6 Закону України «Про іпотеку», оскільки матеріали справи не містять доказів перебування майна, що передавалось в іпотеку, у спільній власності з ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 При цьому, колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи щодо перебування третьої частини ділянки у власності ОСОБА_4

З врахуванням наведеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Приходько К.П.

Верланов С.М.