АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1116/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 54 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф., Качана О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до головного управління Національної поліції в Черкаській області та до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просила поновити її на роботі оператора комп'ютерного набору центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів при УМВС, мотивуючи про те, що роботодавцем її звільнено під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку з підстав скорочення штатів, що не допускається чинним законодавством. Крім того, вважає, що відповідачем грубо порушені вимоги законодавства про працю, оскільки їй не видано трудову книжку, не наданий повний грошовий розрахунок, не надано копію наказу про звільнення та довідку про її роботу в установі із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру зарплати, незважаючи на наявність відповідної вимоги.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.03.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необ'єктивність рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким поновити її на роботі провідним спеціалістом відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів при УМВС з встановленням тарифного розряду 10 та надбавкою згідно з наказом МВС України №219-2007 р. за високі досягнення в праці 50 %, вказуючи на доводи, аналогічні наведеним у позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про поновлення на роботі оператора комп'ютерного набору центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів при УМВС, є безпідставними у зв'язку з ліквідацією установи-роботодавця. Також судом встановлено, що звільнення ОСОБА_6 відбулось через скорочення штатів у зв'язку з ліквідацією установи-роботодавця.

Однак колегія суддів не може цілком погодитися з правильністю вирішення справи судом першої інстанції.

Так при розгляді справи встановлено, що відповідно до наказу УМВС України в Черкаській області №26о/с від 09.11.2010 ОСОБА_6 прийнята на посаду оператора комп'ютерного набору центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів (на правах відділу, м. Черкаси) УМВС.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася дитина - ОСОБА_7 20.08.2014 на підставі ст.179 КЗпП України роботодавцем позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, тобто до 09.11.2017.

06.11.2015 наказом №311о/с, виданим головою ліквідаційної комісії УМВСУ в Черкаській області Пустоваром В.В., на підставі ЗУ «Про Національну поліцію», - ОСОБА_6 звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України (через скорочення штатів) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку, згідно із ст.44 КЗпП України, виплатою компенсації за невикористану чергову відпустку.

Постановою КМУ від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» прийнято рішення про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ України - Управління внутрішніх справ України в Черкаській області, та утворення, шляхом заснування нового державного органу - Головного управління Національної поліції в Черкаській області (виписка з ЄДРПОУ від 07.11.2015).

Наказом МВС України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно з витягом з Переліку змін у штатах МВС в УМВС України в Черкаській області скасовуються всі штати, скорочуються всі посади.

ЗУ «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Відповідно до п.1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Національну поліцію» пункти 1,2,3,7-13,15,17-18 цього Закону набирають чинності з дня наступного за днем його опублікування, тобто з 07.08.2015. Зокрема п.8 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Цією ж статтею передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Далі, спеціальною нормою права, яка регламентує заборону звільнення жінок, які мають дітей, є ст.184 КЗпП України. Відповідно до ч.3 цієї статті звільнення, зокрема, жінок, які мають дітей віком до трьох років, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Як вбачається з матеріалів справи постановою КМУ від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було ліквідовано установу-роботодавця позивачки - УМВС України в Черкаській області.

Однак, підставою звільнення позивачки у відповідному наказі від 06.11.2015 вказано скорочення штатів.

При цьому, з аналізу положень ст. 184 КЗпП України слідує неможливість звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років, з ініціативи роботодавця з будь-яких підстав, крім повної ліквідації підприємства, установи, організації.

На підставі викладеного, колегія суддів констатує, що, звільняючи позивачку з підстав скорочення штатів, УМВС було порушено вказані вище вимоги трудового законодавства (ст.184 КЗпП України).

Вимогами ст. 240-1 КЗпП України передбачено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Зі змісту положень п.18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП ). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Далі, згідно преамбули ЗУ «Про зайнятість населення» цей закон визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Отже, враховуючи ліквідацію державної установи-роботодавця, обов'язок по працевлаштуванню позивачки держава має реалізовувати у порядку, регламентованому ЗУ «Про зайнятість населення».

З наданих відповідачем доказів по справі вбачається той факт, що ним 01.09.2015 року було в установленому законом порядку повідомлено відповідний територіальний орган державної служби зайнятості України про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Проаналізувавши вищевикладене, враховуючи проведену ліквідацію установи-роботодавця, колегія суддів вважає, що звільнення позивачки з роботи в період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку з підстав скорочення штатів є недопустимим, що прямо передбачено ч.3 ст.184 КЗпП України, однак поновити позивачку на роботі неможливо внаслідок повної ліквідації УМВС України.

Колегія суддів також враховує те, що питання про стягнення з відповідача на її користь заробітної плату за весь час вимушеного прогулу ОСОБА_6 перед судом не ставила, при цьому суд також не може виконати вимоги закону щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь незаконно звільненого працівника заробітної плати за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП ), оскільки позивачка перебувала на той момент і наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує відповідні державні соціальні виплати в зв'язку з цим, що нею було підтверджено у ході розгляду даної справи судом апеляційної інтанції.

Суд першої інстанції при винесенні рішення вказаних вимог закону та обставин справи не врахував, тому прийшов до неправильних висновків по справі.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2016 року у даній справі належить скасувати у зв'язку з невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильним застосування норми матеріального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 про поновлення її на роботі має бути відмовлено, одночасно суд повинен змінити формулювання причин звільнення позивачки і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю та визнати її такою, що звільнена за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією установи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до головного управління Національної поліції в Черкаській області та до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про поновлення на роботі - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до головного управління Національної поліції в Черкаській області та до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про поновлення на роботі - відмовити.

Визнати ОСОБА_6 такою, що звільнена 06.11.2015 року з посади оператора комп'ютерного набору центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів (на правах відділу, м. Черкаси) УМВС, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, за п.1 ст.40 КЗпП України (в зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України).

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :