Провадження № 2/522/3952/16
Справа № 522/2986/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» за участю третіх осіб: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштан», Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області визнання договору укладеним та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2016 року представник позивачів ОСОБА_17 (діє на підставі довіреності №3 від 01.02.2016 року) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», та уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 19.02.2016 року, просила зобовязати відповідача відновити водопостачання та заборонити у подальшому припинення водопостачання в будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі без законних підстав рішення суду або судового наказу; вважати договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення укладеним між відповідачем та з власником кожної квартири вказаного будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі; зобовязати відповідача письмово на паперових носіях оформити договори з власником кожної квартири вказаного будинку.

В обґрунтування позовних вимог відзначила, що відповідачем було припинено водопостачання в багатоквартирному будинку №1-Д вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі, за повідомленням колцентру водоканалу начебто за борги. Водопостачання в будинку відповідачем було припинено 26 лютого 2016р., без попереднього повідомлення, крім цього аналогічне відключення будинку від водопостачання відбувалось також з 25 по 27 січня 2016р., йде систематичне предявлення претензій про неіснуючу заборгованість, яку вони нараховують за нормами без врахування сплачених мешканцями сум. Власники квартир сплачують за спожиту воду за показниками квартирних лічильників на рахунок відповідача, в підтвердження суду надано копії реєстрів квитанцій, та ОСОБА_18 №8651 від 04.03.2015р. Питання щодо погашення заборгованості має бути вирішено у встановленому законом порядку, а не несподіваним припиненням водопостачання мешканців всього будинку. Зазначені дії ставлять загрозу санітарному та епідеміологічному благополуччю населення в будинку. При цьому, на протязі 2015 року власники квартир багатоквартирного будинку №1-Д вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі, сплачували за спожиту воду без договору та неодноразово звертались до відповідача з пропозицією по укладення прямого договору на послуги водопостачання та водовідведення з власником кожної квартири, який за формою та змістом має відповідати акту обовязкової дії типовому договору, затвердженому Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 та у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.19, п.3 ч.2 ст.21, ч.ч.3, 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Проте, до теперішнього часу відповідні договори з мешканцями будинку не укладені та відповідач ухиляється від їх укладення, предявляючи при цьому вимогу про стягнення боргу, розрахунок якої необґрунтовано.

Представник позивачів - ОСОБА_17 (діє на підставі довіреності №3 від 01.02.2016 року), яка також представляє інтереси третьої ОСББ «Каштан-Плюс» та позивачка ОСОБА_11 у судовому засідання позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. При цьому зазначили, що позивач не бажає з ними укласти письмовий договір, тому вони вимушені були його надіслати позивачу , який відповідає Типовому договору. Неукладання договору перешкоджає їм сплачувати за спожиті послуги через відділення банку, оскільки у них не має особового рахунку, кий можливий після укладення такого договору між сторонами. Крім того вони звертались у різні інстанції щодо незаконних дій відповідача і в квартирах позивачів встановлені лічильники.

Представник відповідачів ОСОБА_19 у судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачами, не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, підтримала пояснення наданні у письмових запереченнях від 25.10.2016 року. Додатково відзначила, що водопостачання у будинку здійснюється та будинок ніколи не відключався від водопостачання. Щодо позовних вимог про заборону у подальшому припинення водопостачання в будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі без законних підстав рішення суду або судового наказу, то дані позовні вимоги суперечать ст.. 3 ЦПК України та ст..16 ГПК України та не передбачено захист прав на майбутнє, тому підлягають відмові. Стосовно вимог про визнання укладеним договору вказала, що позивачами не відзначено який саме договір просять визнати укладеним, що у такому випадку вони будуть користуватись внутрішньо будинковими мережами, але на їх використання у них не має сервітуту, крім того необхідно буде встановити тариф, який необхідно буде визначити з урахуванням втрати у внутрішньо будинкових мережах, та дана позовна вимога суперечить ст.. 16 ЦК України, оскільки даний спосіб захисту не передбачено. Відносно третьої позовної вимоги відзначила, що знову ж таки позивачами не вказується який саме договір має бути укладено, не зазначено про його істотні умови, тобто немає згоди сторін за всіма істотними умовами договору. При цьому позивачі просять укласти з кожним власником квартири окремо, представник відповідача вважає, що таким чином останні виходять за межі своїх повноважень. Проте, скільки квартир у будинку та хто саме є власником квартир з позову не вбачається. Договір може бути укладеним лише з одним власником квартири. Представник відповідача не заперечувала, що протягом тривалого часу мешканці будинку звертались до установи з пропозицією укласти договору, та вони не відмовляли і не заперечували проти укладення договорів, відзначали це є можливим при виконанні певних умов: 1. тільки після встановлення у будинку спільного прибору обліку (загально будинкового лічильника); укладення відповідного договору з ОСББ; встановлення у кожній квартирі водоміру. Тоді у відповідача буде можливість контролювати та встановлювати витрати води окремо ОСББ та власниками. При цьому, необхідні взаємні дії обох сторін. Укладення договору згідно Типового договору є неможливим, оскільки таки договір передбачає надання опалення та гарячого водопостачання, проте ТОВ «Інфокс» надання таких послуг не здійснює. Додатково вказала, що оскільки у Філії відсутні жодні із складових права власності (володіння, користування та розпорядження) на внутрішньо будинкові мережі будинку №1 по вул.. Я. Гордієнко, сервітут для Філії не встановлений, користування Філією зазначеними мережами без укладення відповідного договору з ОСББ буде незаконним. Крім того, у ОСББ є непогашена заборгованість, оскільки частина мешканців не платила за воду саме ОСББ., та надати протокол рішення загальних зборів мешканців будинку про перехід мешканців на прямі розрахунки з Водоканалом, датований лютим 2016 року. При цьому, обовязковим пунктом рішення має бути погодження мешканцями здійснювати оплату послуг по діючому тарифу. Станом на 01.02.2016 року діють наступні тарифи: 10,296 грн. за куб. м. (з ПДВ) за будинковим водо лічильником при розрахунках з обслуговуючою організацією; 11,48 грн. за куб.м. (з ПДВ) на прямих розрахунках споживачів з Філією. Отже, вважає, що відсутні умови та підстави для укладення відповідних договорів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники третіх осіб - Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. 24.10.2016 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області була подана до суду заява, згідно якої вважають можливим задовольнити позов та просили розглянути справу за їх відсутності. Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області 24.10.2016 року надало до суду письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги просили задовольнити та розглянути справу за відсутності представника головного управління.

Суд з урахуванням вимог ст.. 169 ЦПК України, за згодою осіб, які брали участь у справі, ухвали слухати справу за відсутності представників третіх осіб

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, з урахуванням наданих сторонами пояснень, суд приходить до наступних висновків.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання Послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення типового договору про надання Послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Вказані правовідносини є договірними.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

У ч.1,2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно до ст.. 1 вищевказаного Закону України, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; Виконавцем відповідно до Закону є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно до ч.5 вищевказаної ст..19 Закону України, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Закон передбачає істотні (обовязкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін;

2) предмет договору;

3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг;

4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги;

5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

6) права та обовязки сторін;

7) порядок контролю та звіту сторін;

8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг;

9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу;

10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту);

11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку;

12) порядок здійснення ремонту;

13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору;

14) порядок вирішення спорів;

15) перелік форс-мажорних обставин;

16) строк дії договору;

17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору;

18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін.

Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

При укладанні договорів слід звернути увагу на те, що договір, який має бути підписаний із споживачем, не може передбачати менший обсяг прав, обовязків сторін та якості житлово-комунальних послуг, аніж той, що передбачений Типовим договором. У договорі слід обовязково визначати права, обовязки та відповідальність сторін.

Отже, при укладанні договорів на надання житлово-комунальних послуг застосовуються норми діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.179 ГК України,- Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Ч.3 ст.184 Кодексу встановлено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. П.2 ч.2 ст.207 Кодексу, зазначено наступне - нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов.

Відповідно до п.38 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» № 01-8/211 від 07.04.2008 - закріплено, що згідно з абзацом четвертим частини четвертої етапі 179 ГК України сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Під таким відступом слід розуміти включення сторонами до господарського договору умов, які створюють регулювання, що за змістом прав і обов'язків сторін суперечить відповідному регулюванню, передбаченому типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Крім того слід зазначити, що Закон покладає на виконавців обовязок укладати із споживачами договори на надання житлово-комунальних послуг.

З матеріалів справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 є мешканцями та власниками квартиру в будинку №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі.

Балансоутримувачем вказаного будинку №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі є ОСББ «Каштан-Плюс» (статут затверджено установчими зборами ОСББ протоколом №1 від 13.11.2005 року, зареєстровано виконавчим комітетом ОМР за реєстр.№37 від 10.01.2006 року (т.2, а.с.34-39), договір №1/08 від 28.08.2008 року про передачу повноважень щодо управління та утримання будинків житлового комплексу та прибудинкової території (т.2, а.с.41).

Рішенням Одеської міської ради виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з відведення у м. Одесі визнано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». Зазначене підтверджується копією Ліцензії ТОВ «Інфокс» серії АЕ №287964, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.10.2014 року, рішення ОМР від 17.12.2003 року №2038-XXIV «Про затвердження проекту договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», копіями договорів оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» від 17.12.2003 року, купівлі-продажу оборотних матеріальних засобів КП «Одесводоканал» від 17.12.2003 року, кредитного договору від 17.12.2003 року, договору про співпрацю від 17.12.2003 року, укладеними між Одеською міською радою та ТОВ «Інфокс».

06.08.2010 року між ОСББ «Каштан-Плюс» та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» було укладено договір про надання водопостачання та водовідведення №179/1/3 (т.1, а.с.38), згідно з яким виконавець надає послуги з подачі питної та холодної води, направленої на гаряче водопостачання у будинку №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, а споживач своєчасно сплачу наданні йому послуги.

Строк дії договору був визначений у п.7.4, згідно з яким сторони встановили, що договір дії з 06.08.2010 року по 31.12.2014 року в частині надання послуг водопостачання та водовідведення. Договір в частині надання послуг водопостачання та водовідведення вважається продовженим на наступні 5 років, якщо за місяць до закінчення сторони не прийдуть до згоди внести зміни або припинити його дію.

Згідно п.7.6 договору, дія даного договору припиняється за домовленістю сторін та по іншим встановленим діючим законодавствам підставах.

04 березня 2012 року співвласники будинку члени ОСББ «Каштан-плюс» на загальних зборах відповідно до протоколу №1 від 04.03.2012 року за четвертим питанням і рішенням (т.1, а.с.24-25) вирішили укласти індивідуальні договори з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». При цьому у протоколі вказано, що квартири будинку обладнані засобами обліку водопостачання; жоден власник квартири будинку не уклав з ОСББ договору про сплату коштів за наданні їм послуги з водопостачання на рахунок обєднання для накопичення і наступного перерахунку Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», яка надає ці послуги; правлінню ОСББ не надано повноважень бути колективним замовником (абонентом) таких послуг.

Листом ОСББ «Каштан Плюс» від 26.04.2012 року №45/12 (т.1, а.с.23), направленого на адресу відповідача, було повідомлено відповідача про проведення відповідних загальних зборів мешканців будинку та про прийняте ними рішення. При цьому голова правління ОСББ «Каштан-Плюс» зазначила, про неукладеність договору на водопостачання №179/1/3 від 06.08.2010 року.

Про закінчення строку вищевказаного договору №179/1/3 від 06.08.2010 року ОСББ «Каштан-Плюс» повідомляло відповідача також листами від 06.10.2014р. №10/14-В (т.1, а.с.27), від 27.11.2014 року №123/14 (т.1, а.с.29).

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 13.01.2012 року на момент виникнення спірних правовідносин), Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі неодноразово звертались до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з заявами щодо укладення на пряму відповідних договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення, зокрема, починаючи з 2012 року направляли на адресу відповідача типові договори (форма, якого затверджено постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та підписані ними як споживачами) (т.1, а.с.32-33, т.2, а.с.25-30, 118, ), колективні звернення (т.1, а.с.14-16, 31, 85-86, 95).

Проте до теперішнього часу відповідні договори на надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено.

Листом від 03.04.2015 року №2714, №2711, №2712, від 02.03.2016 року №Б-52, №И-72, №О-50 (т.1, а.с.37, 105-108) відповідач повідомив мешканців будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі, що для переходу на прямі розрахунки з укладаннями індивідуальних договорів з власниками квартир вказаного будинку необхідно:

1.надати звернення мешканців будинку на перехід на прямі розрахунки та укладення прямих договорів з філією «Інфоксводоканал» з підписами всіх власників квартир;

2.погасити заборгованість за послуги, надані протягом дії договору з ОСББ «Каштан-Плюс» до 31.12.2014 року;

3.силами філії «Інфоксводоканал» буде встановлено загально будинковий прилад обліку води;

4.укласти відповідний договір з ОСББ «Каштан-Плюс», відповідно до якого ОСББ бере на себе відповідальність за стан мереж водопостачання та водовідведення та різницю в показниках загально будинкового приладу обліку та суми показників приладів обліку усіх квартир будинку;

5.обстежити всі квартири багатоповерхового будинку на наявність приладів обліку, встановлених та прийнятих відповідно до вимог законодавства;

6.за результатами обстеження і виявлення зауваженням і порушенням складання двостороннього спільного акту.

Також, вказано, що лише після виконання вищенаведеного порядку, мешканцям будинку необхідно звернутись з відповідними заявами до філії «Інфоксводоканал» для укладання прямого договору.

Проте, у листі Департаменту міського господарства ОМР від 02.02.2016 року №П-113 (т.1, а.с.90), додатково було розяснено, що перехід на прямі розрахунки та укладення прямих договорів з мешканцями багатоквартирного будинку з філією «Інфоксводоканал» можливий лише за умови прийняття на загальних зборах мешканців ОСББ рішення про перехід на прямі договори с філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс»; погашення заборгованості за попередньо отриманні послуги водопостачання; надання мешканцями ОСББ пакету документів, необхідних для укладення договору на послуги водопостачання та водовідведення; установки у всіх квартирах засобів обліку води.

У листі Одеської обласної державної адміністрації від 15.04.2016 року (т.1, а.с.91) зазначено, що перехід мешканців ОСББ «Каштан-плюс» на прямі розрахунки за послуги водопостачання та водовідведення можливий за умови виконання низки вимог, поставлених філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» до керівництва ОСББ, що були вказані у листі Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства облдержадміністрації від 18.02.2016 року №Ко-86.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1.1 Правил № 190 (на які посилається у запереченнях відповідач) ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

ВСУ у постанові суду від 05.102.2016 року справі №6-1995цс15 висловив, що поширюючи на спірні правовідносини Правила № 190, необхідно встановити мету переобладнання житлового будинку у багатоквартирний, чи використовуються такі квартири для фактичного здійснення підприємницької діяльності, що могло б свідчити про належність застосування зазначених Правил № 190 у звязку з встановленим обєктом багатоквартирним будинком.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Таким чином, на дані спірні правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджують свою дію саме Правила № 630.

П. 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно п.10 вказаних Правил, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз. 5 п.15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятись від врахування показань засобів обліку (п.10 Правил).

Згідно до п.16 вказаних Правил, у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

При цьому пунктом 17 Правил визначено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п.18, 20 Правил). Порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг визначено у п.п.33-39 Правил.

Відповідні розяснення були надані у листі Департаменту економіки систем життєзабезпечення від 11.05.2016 року за №8/10-652-16, наявним у матеріалах справи.

Таким чином, чинне законодавство не передбачає як обовязкової умови для укладення договорів між власниками квартир та виконавцем послуг ні встановлення загального будинкового приладу обліку води у багатоквартирному будинку, ні укладення відповідного договору з ОСББ, відповідно до якого ОСББ бере на себе відповідальність за стан мереж водопостачання та водовідведення та різницю в показниках загально будинкового приладу обліку та суми показників приладів обліку усіх квартир будинку.

Як вже було встановлено судом, позивачі по справі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для особистих потреб та фактично споживають ці послуги, що підтверджується наданими до матеріалів справи квитанціями.

Відповідач філія «Інфоксводоканал» ТОВ «ІНФОКС» відповідно до прямої норми закону (ч.5 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги») є виконавцем та надає ці послуги позивачам, чим виконуються двосторонні зобов'язання стосовно надання, отримання та сплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

На загальних зборах ОСББ «Каштан-плюс» 04 березня 2012 року позивачами, які мешканцями будинку №1-Д вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі, було вирішено укласти індивідуальні договори з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», про що позивачі неодноразово повідомляли відповідача та звертались до нього з відповідними заявами.

При цьому, квартири позивачів обладнані засобами обліку води, що підтверджується відповідними актами №8651 від 04.03.2015 року, складеним представником управління по контролю інженером ОСОБА_21, контролер ОСОБА_22, які зареєстрували показання лічильників у кожній квартирі (т.1, а.с.6), актом обстеження №14594 від 02.06.2016 року (т.1, а.с206).

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» предявляла вимоги щодо погашення заборгованості мешканцями будинку, належним чином розраховану, судом також не встановлено наявності відповідних судових спорів з цього приводу.

Виходячи з узгоджених дій виконавця і споживача послуг, суд вбачає, що позивачі отримують дані послуги житлово-комунальні послуги, не відмовляються від їх надання, та вважає, що з відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання та отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія субєктивного права.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення. Такий правовий висновок, висловлений ВСУ у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-2981цс15.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком сторін за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК та ст.ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Як розяснив ВСУ у постанові від 10.12.2012 року у справі №6-110цс12, у разі такої відмови виходячи з положень ст.ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК виконавець послуг має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії, а не зобов'язання укласти договір.

Таким чином, суд вбачає, що такий спосіб захисту прав можливо застосувати по аналогії для захисту прав споживача.

Отже, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про визнання укладеним між ними та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ґрунтується на нормах статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 3, 15 ЦПК України.

Суд зважає на те, що позивачі як споживачі отримують від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно сплачують кошти за їх користування, тобто споживачі знаходяться у фактичних договірних відносинах із виконавцем. Отже обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обовязки, а саме виконавець зобовязаний надавати споживачами якісні житлово-комунальні послуги, а споживачі зобовязані сплачувати отримані послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому факт порушення прав споживачів мешканців будинку встановлено під час проведення ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області позапланової перевірки філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» з питань дотримання вимог діючого законодавства про захист прав споживачів, про метрологію та метрологічну діяльність при наданні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 05.09.2016 року по 16.09.2016 року (наказ про проведення позапланової перевірки №167 винесено 26.08.2016 року; направлення на проведення перевірки від 26.08.2016 року №111), де вказано, що відповідач з 2015 р і до теп. Часу зі споживачами та мешканцями будинку не укладену індивідуальні договори, чим обмежується право споживачів на одержання необхідної , доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію (послугу). Вказані порушення прав позивачів зафіксовані також в акті перевірки №71/06 від 16.09.2016 року, долученого до матеріалів даної цивільної справи.

Запропонований позивачами договір відповідає вимогам Типового договору.

Отже, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів у частині позовних вимог щодо визнання укладеними між позивачами, як мешканцями будинку №1-д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, з кожним окремо, та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням вимог типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

При цьому, для захисту прав та інтересів позивачів у повному обсязі суд вважає за необхідне зобовязати ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» письмово на паперових носіях оформити з кожним окремо з позивачів, які є мешканцями будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі, договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Що стосується позовних вимог позивачів щодо зобовязання відповідача відновити водопостачання та заборонити у подальшому припинення водопостачання в будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі без законних підстав рішення суду або судового наказу суд враховує наступне.

Крім того суду не вбачає підстав для задоволення позову відносно інших мешканців будинку, окрім позивачів, оскільки позов розглядається за вимогами конкретних позивачів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,- комунальні послуги надаються споживачам БЕЗПЕРЕБІЙНО, виключно за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду;

Так, згідно п. 3 Постанови КМУ від 21 липня 2005р. за № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період для систем опалення, ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили).

Пунктом 23 зазначених Правил встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах. Однак, діючим законодавством не передбачено право водопостачальних підприємств припиняти водопостачання і водовідведення.

Визначення переліку споживачів, на яких поширюється обмеження питаного водопостачання з дотриманням вимог «Порядку обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні», затвердженого постановою КМУ від 08.02.2006р. №119 відбувається згідно ч.6 Порядку. Так, перелік споживачів, на яких поширюються обмеження, складається регіональними комісіями з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій за погодженням з територіальними органами Мінприроди та МНС. До переліку включаються споживачі, обєкти яких відповідно до законодавства належать до категорії потенційно небезпечних обєктів та обєктів підвищеної небезпеки. Перелік затверджується обласними держадміністраціями на один календарний рік і на 1 січня поточного року доводиться до підприємства питного водопостачання.

Судом встановлено, що відповідач у незаконний спосіб припиняв водопостачання у будинку № 1 «Д» по вул. Яші Гордієнко в м. Одесі, а саме 25.01.2016 року на троє діб, що підтверджується нарядом-замовленням №441276 від 25.01.2016 року, актом на опломбування №386 від 26.01.2016 року, підписаним інженером ОСОБА_23 (т.1, а.с.142); на пять діб, що підтверджується нарядом-замовленням №445746 від 16.02.2016 року, актом на опломбування №1228 від 17.02.2016 року, підписаним інженером ОСОБА_24 та ОСОБА_18 (т.1, а.с.5); на пять діб, що підтверджується актом №3339 від 21.04.2016 року. Факт порушення ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» безперебійного режиму надання послуг з водопостачання у січні, лютому та квітні 2016 року шляхом обмеження водопостачання на вводі у будинок мешканців будинку по вул.. Я. Гордієнко, 1-д, знайшов підтвердження під час проведення ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області позапланової перевірки філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» з питань дотримання вимог діючого законодавства про захист прав споживачів, про метрологію та метрологічну діяльність при наданні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 05.09.2016 року по 16.09.2016 року (наказ про проведення позапланової перевірки №167 винесено 26.08.2016 року; направлення на проведення перевірки від 26.08.2016 року №111).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що інформація про те, що ОСББ «Каштан-Плюс» (яке є балансоутримувачем будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі) належить до потенційно небезпечних обєктів та обєктів підвищеної небезпеки та включений до переліку у філії «Інфоксводоканал» відсутня. Положення вказаного вище Порядку, зокрема, необхідність узгодження строків обмеження питного водопостачання з органами місцевого самоврядування, відносно ОСББ «Каштан-Плюс» не застосовувались. До Переліку споживачів, на яких поширюються обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні на 2015 рік, затвердженого рішенням Комісії від 27.02.2015р. №2/3, ОСББ «Каштан-Плюс» не включено.

Зазначене підтверджується листом філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» №89-Ж від 06.04.2015 року (т.1, а.с.75), листом Управління з питань надзвичайних ситуацій №4/інф від 20.03.2015 (т.1, а.с.76), листом Департаменту міського господарства Одеської міської ради №01-69/210 від 27.03.2015 року (т.1, а.с.77).

З приводу відключень води позивачі неодноразово звертались безпосередньо до відповідача та до органів державної влади (т.1, а.с. 12, 87, 97-101, 113-117), про що також свідчать надані на їх звернення відповіді лист Департаменту міського господарства ОМР від 27.04.2015 року №3ПИ-37 (т.1, а.с.89), від 02.02.2016 року №П-113 (т.1, а.с.90), лист Одеської обласної державної адміністрації від 15.04.2016 року (т.1, а.с.81).

З листів ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 16.09.2016 року №2263/06, від 16.09.2016 року №2264/06, вбачається, що мешканці будинку колективно звертались з приводу порушення ТОВ «Інфокс» філією «Інфоксводоканал» прав мешканців будинку № 1 «Д» по вул. Яші Гордієнко в м. Одесі на безперебійне одержання послуг з водопостачання.

У межах повноважень визначених чинним законодавством України ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області було розглянуто звернення та у період з 05.09.2016 р. по 16.09.2016 р. ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області була проведена позапланова перевірка ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал», за результатами якої встановлені порушення вимог чинного законодавства України про захист прав споживачів. На підставі результатів перевірки та з метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, керуючись ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», суб'єкту господарювання наданий припис до акту перевірки, яким його зобов'язано:

- Забезпечити виконання вимог п. З ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а саме підготувати та укласти із споживачами - мешканцями будинку по вул.. Яші Гордієнко, 1 «Д» договори про надання послуг з водопостачання та водовідведення;

- Провести перерахунок розміру плати мешканцям будинку по вул. Яші Гордієнко, 1 «Д» за надані не в повному обсязі послуги з водопостачання у січні, лютому та квітні 2016 р. відповідно до порядку, затвердженого ПКМУ від 17.02.2010 р. №151.

Згідно письмових пояснень Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 24.10.2016 року, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є монополістом з водопостачання та водовідведення, та його дії, повязані з обмеженням або припиненням водопостачання та водовідведення суперечать Закону України «Про природні монополії».

При цьому, суд звертає увагу, що у порушення вимог чинного законодавства, не зважаючи на наявність ухвали суду від 19.02.2016 року, якою у порядку ст.. 152 ЦПК України забезпечено даний позов та заборонено відповідачу припинення водопостачання в будинок №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, відповідачем у квітні 2016 року було припинено водопостачання мешканцями вказаного будинку на пять діб.

Таким чином, суд вбачає з боку ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» порушення прав позивачів щодо забезпечення безперебійного надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, гарантованого їм чинним законодавством України. На спростування даних обставин представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів.

Ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Тобто, згідно з чинним процесуальним законодавством України, захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушенні в майбутньому.

Оскільки позовні вимоги позивачі щодо зобовязання відповідача відновити водопостачання та заборонити у подальшому припинення водопостачання в будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі без законних підстав рішення суду або судового наказу стосуються прав та інтересів позивачів, які можуть бути порушені у майбутньому, то суд доходить висновку, що вони задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Таким чином з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів.

На підставі викладеного та керуючись с ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» за участю третіх осіб: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштан», Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області визнання договору укладеним та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Вважати укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та з кожним окремо з позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які є мешканцями будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі, договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Зобовязати ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» письмово на паперових носіях оформити договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які є мешканцями будинку №1-д по вул.. Яші Гордієнко у м. Одесі з кожним окремо.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь держави судовий збір у сумі 1100 (одна тисяча) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л. В.

25.10.2016