АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2153/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретарі

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, яким, з урахуванням уточнень, просила визнати недійсним заповіт від 25.05.2011, складений ОСОБА_10, та посвідчений нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за №1099, встановивши його нікчемність. В обґрунтування вказано на те, що ОСОБА_10, який був її чоловіком, не мав наміру складати цей заповіт та не міг його підписати. Підпис на відповідному документі вважає таким, що виконаний не ОСОБА_10, тому вважає оспорений заповіт нікчемним.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на неповне зясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовні заяві, та на те, що суд помилково відхилив висновки експертів Черкаського відділення КНДІСЕ від 22.12.2015, які підтверджували її вимоги, та взяв до уваги невірні висновки повторної експертизи Черкаського НДЕКЦ МВС України від 08.07.2016, які спростовують позовні вимоги. Апелянт звертає увагу на те, що предметом дослідження обох експертиз були одні й ті ж листи заповідача. Суд безпідставно поставив під сумнів виконання зразків почерку заповідачем у листах, наданих позивачкою, оскільки цим самим взяв на себе функцію експерта. При проведенні первісної експертизи експерт використав більшу кількість вільних зразків почерку заповідача (записну книжку). Суд помилково вказав, що при проведенні повторної експертизи досліджувалися документи в яких підтверджено авторство підписів ОСОБА_10, у той час як згідно дослідницької частини висновку повторної експертизи, такі документи не досліджувалися, так як предметом дослідження був не підпис заповідача, а рукописний текст з його прізвищем, імям та по-батькові. Надання для проведення повторної експертизи більшої кількості зразків підпису не є підставою для визнання висновків первісної експертизи неналежним доказом. Суд проігнорував клопотання представника позивача про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи, чим допустив неповноту зясування обставин справи. Суд помилково послався на показання свідків, оскільки вони є зацікавленими особами у вирішенні справи. Суд послався на фотоматеріали, які не досліджувалися у судовому засіданні. Суд невірно вказав, що позивачка не зявлялася у судові засідання, оскільки вона двічі брала в них участь.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вони є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 11.02.2011 ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів належну йому квартиру №2 по вул. Жовтневій, 75 у м. Сміла Черкаської області ОСОБА_11 Цей заповіт посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_12

25.05.2011 ОСОБА_10 склав новий заповіт, яким заповів цю ж квартиру малолітньому ОСОБА_8. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (оспорюваний заповіт).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом ДРАЦС по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського МРУЮ у Черкаській області ОСОБА_13 помер 03.02.2014.

Позивачка є дружиною покійного ОСОБА_13 та доводить про те, що його заповіт від 25.05.2011 складений не ОСОБА_13, що свідчить про його нікчемність.

У справі було проведено 2 судові почеркознавчі експертизи.

Відповідно до висновку експертів Черкаського відділення Київського НДІСЕ від 22.12.2015 №1193/15-23, №1309/15-23 рукописний запис в оригіналі заповіту від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_8 від 25.05.2011 «Заповіт с моїх слів прочитано в голос та підписано власноручно», а також запис в графі «підпис» - «Зернов Олексей Олексеевич» - виконаний не ОСОБА_10, а іншою особою.

У звязку з тим, що висновок №1193/15-23, №1309/15-23 зроблено в результаті дослідження та порівняння підпису у спірному заповіті із копіями зразків підписів, наданих позивачем, при цьому ідентифікувати виконання відповідних написів саме ОСОБА_10 обєктивно не можливо, враховуючи, що існує ряд оригіналів документів, що містять підписи, які достовірно виконані ОСОБА_10, було призначено повторну судову-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України

Відповідно до висновку експертів Черкаського НДЕКЦ МВС України від 08.07.2016 №1/771 рукописний запис в оригіналі заповіту від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_8 від 25.05.2011 «Заповіт с моїх слів прочитано в голос та підписано власноручно», а також запис в графі «підпис» - «Зернов Олексей Олексеевич» - виконаний самим ОСОБА_10

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Згідно положень статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст.215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом.

Однією з підстав нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення (про що доводить позивачка у даній справі, посилаючись на те, що рукописний запис про власноручне підписання заповіту та підпис заповідача виконаний не ОСОБА_10О.). Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК України); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст.143 ЦПК України - для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі; ч.2 ст.150 ЦПК України - якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Із оспорюваного заповіту від 25.05.2011 вбачається, що він складений у письмовій формі, особисто підписаний заповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Крім того, цей заповіт зареєстрований в реєстрі за №1099.

Оскільки для встановлення того, ким саме виконано рукописні написи на оспорюваному заповіті заповідачем ОСОБА_10, що ставить під сумнів позивач, чи іншою особою, безсумнівно є необхідність у застосуванні спеціальних знань, судом першої інстанції правомірно на підставі ст. 143 ЦПК України призначено експертизи у справі.

Далі, факт особистого написання заповідачем ОСОБА_10 слів про те, що заповіт з його слів прочитано в голос та підписано заповідачем власноручно, а також автентичність підпису заповідача ОСОБА_10 встановлено відповідним висновком повторної експертизи від 08.07.2016 №1/771/

Таким чином, проведеною у справі експертизою встановлено, що заповідач особисто здійснював написи на оспорюваному заповіті, що свідчить про безпідставність позовних доводів про протилежне, покладених у судження позивачки про нікчемність заповіту ОСОБА_10 від 25.05.2011.

Крім того, при винесенні вказаного рішення суд першої інстанції правильно врахував і інші докази по справі, з яких вбачається той факт ,що заповідач ОСОБА_10 мав родинні стосунки з сімєю своєї онуки ОСОБА_8, підтримував з ними тісні родинні звязки, ОСОБА_7 дбала по нього та свою бабусю позивачку ОСОБА_6. ОСОБА_14 ще в 2006 році подарувала своїй онуці ОСОБА_7 вказану квартиру, але в звязку з їх конфліктами з цього приводу з боку їх сина ОСОБА_15, вона повернула вказане майно знову у власність позивачки та її покійного чоловіка. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що покійний ОСОБА_10 дійсно мав намір заповісти належне йому майно своєму правнуку ОСОБА_8, який був ним за життя належним чином реалізований.

Отже суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у справі в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що суд помилково відхилив висновки первинної експертизи, надавши перевагу висновкам повторної експертизи, так як згідно до чинного цивільно процесуального законодавства України, повторну експертизу призначають саме у тому випадку, коли висновки первісної експертизи містять істотні недоліки чи іншим чином викликають обґрунтовані сумніви в їх правильності. Отже суд першої інстанції, встановивши той факт, що первісна експертиза була проведена з порушеннями, які мають бути усунуті повторною експертизу, не може при прийнятті рішення по справі посилатися на висновки первісної експертизи як на доказ по справі, який вже завідомо є недопустимим.

Апеляційні доводи про те, що суд не задовольнив клопотання представника позивача про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи, чим допустив неповноту зясування обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом не доведено, що експертний висновок від 08.07.2016 є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, що є необхідним для призначення повторної експертизи у розумінні ч.2 ст.150 ЦПК України, яка регламентує випадки призначення повторних експертиз.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що суд помилково послався на показання свідків, оскільки вони є зацікавленими особами у вирішенні справи, так як такі показання є послідовними, підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема висновком повторної експертизи, при цьому дані цими особами під присягою. Крім того, апелянт не вказав, яким саме чином помічник нотаріуса, який допитувався у якості свідка, зацікавлений у вирішенні даної справи, оскільки ніякого інтересу щодо предмета позову у даній справі ця особа мати не може.

Апеляційні доводи про те, що суд помилково вказав, що позивачка не зявлялася у судові засідання, оскільки вона двічі брала в них участь, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильність ухваленого у даній справі рішення, оскільки згідно матеріалів справи позивачка лише один раз приймала участь у проведенні попереднього судового засідання, в судових засідання не приймала особисту участь. Крім того, судом першої інстанції належним чином у оскарженому рішенні відображено правову позицію позивачки щодо позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання заповіту недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :