АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1945/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Пастощука М.М., Янчук Т.О.

з участю: секретаря Дубовій М.В.

сторін: представника апелянта ОСОБА_1, стягувача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 6 вересня 2016 року про задоволення подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про примусове входження до квартири,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року державний виконавець Першого ВДВС м. Хмельницького, звертаючись до суду з вказаним поданням, зазначала, що у неї на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 547578 грн. 60 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 6 вересня 2016 року подання задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 на примусове входження до квартири № 2, що по пров. Ватутіна, 5 у м. Хмельницькому.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що ухвала є безпідставною, необґрунтованою, неправильно зясовані фактичні обставини справи, прийнята з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що судом не було зясовано, хто є власником зазначеної квартири.

Крім того, всупереч повідомленню ОСОБА_3 про зміну місця реєстрації з АДРЕСА_1 на вул. Стецька, 19, стягувач наполягає на описі майна АДРЕСА_2.

Також, апелянт вказує, що суд не взяв до уваги, що він за вказаною адресою не проживає і будь-яке його особисте майно у цій квартирі відсутнє.

Апелянт зазначає, що суд навіть не зясовував чи вчинялись державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду заходи, направлені на належне повідомлення боржника про проведення виконавчих дій.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Примусове входження до жилого приміщення, проведення в ньому огляду та опису можливе, відповідно до ст. 30 Конституції України, лише за рішенням суду.

Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження", має право, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 442700 грн., пеню в розмірі 42757 грн. 26 коп., збитки у звязку з інфляцією в сумі 28647 грн. 06 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 29820 грн. 28 коп., а всього: 543924 грн. 60 коп.. В решті позовних вимог відмовлено (а. с. 61).

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що згідно домової книги, на кв. № 2, що по пров. Ватутіна, 5 в м. Хмельницькому, ОСОБА_3 постійно приживає за вказаною адресою.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібранні при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Першого ВДВС м. Хмельницького перебуває виконавчий лист, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 28 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу ( а. с. 162-163).

6 лютого 2015 року державним виконавцем Першого ВДВС м. Хмельницького винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 147). В той же день винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладено арешт на кошти боржника (а. с. 172, 165-166).

Державним виконавцем отримано відповіді від Пенсійного фонду, Державної податкової служби, з реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 174 183).

За результатами виходу на місце проживання ОСОБА_3 м. Хмельницький, Ватутіна, 5 кв. 2 29 квітня та 25 липня 2016 року державним виконавцем складено акти про неможливість проникнення на його подвіря (а. с. 158 159).

Посилання апелянта на те, що судом не було зясовано хто є власником зазначеної квартири, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, примусове проникнення можливе, як до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи так і до іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові.

Вищенаведена норма закону спростовує посилання апелянта про зміну місця реєстрації, щодо підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Не може бути підставою для скасування рішення суду заява апелянта, що суд не взяв до уваги, що він за вказаною адресою не проживає і будь-яке його особисте майно у цій квартирі відсутнє.

У своєму поясненні від 1 квітня 2016 року, ОСОБА_3 зазначив адресу проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 156).

Вищенаведені матеріали справи спростовують посилання апелянта, що суд навіть не зясовував чи вчинялись державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду заходи, направлені на належне повідомлення боржника про проведення виконавчих дій.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду боржниками в добровільному порядку не виконуються, до кватири для примусового виконання рішення державний виконавець допущений не був, суд першої інстанції правомірно задовольнив подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Судом першої інстанції подання про примусове проникнення до житла боржника було розглянуто з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції - немає, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 6 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду А.В. Купельський

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:ОСОБА_8 Категорія: ухвала

Доповідач: Купельський А.В.