Справа № 148/1136/16-ц
Провадження №2/148/459/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С. О.

при секретарі Новаленко І.І.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тульчині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23.03.2015 померла дружина позивача ОСОБА_4, із якою він проживав разом без реєстрації шлюбу в період часу із 2000 року по грудень 2014 року в смт. Шпиків вул. Бакайна, 49 Тульчинського району.

Під час спільного проживання однією сімєю вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільне господарство, набули у власність предмети домашнього вжитку, інше майно, мали спільний бюджет і разом вкладали кошти в благоустрій помешкання, де проживали.

Рішенням Тульчинського районного суду від 11.09.2015 було встановлено факт спільного проживання однією сімєю як чоловіка та жінки ОСОБА_4 та ОСОБА_2, після цього ОСОБА_2 успадкував будинок після смерті ОСОБА_4 та отримав свідоцтво про право на спадщину.

Позивач є таким, який прийняв спадщину. Вчасно подав заяву до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про спадщину й успадкував майно, зокрема і рухоме майно.

Однак, відразу ж після смерті дружини позивача ОСОБА_4, ОСОБА_3 вигнала ОСОБА_2 із вказаного будинку, аргументуючи це тим, що він не був у зареєстрованому шлюбі із своєю дружиною, хоча проживав із нею понад 15 років, нажив спільне майно та успадкував вказаний будинок.

Після чого відповідач незаконно заволоділа частиною спадкового майна із вказаного будинку та користувалась і користується ним на власний розсуд.

За час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ними спільно було придбано в користування рухоме майно, а в подальшому ним та технічними документами і квитанціями із магазинів на електроприлади незаконно заволоділа ОСОБА_3, а саме:

●холодильник «Атлант» 9000 грн.;

●пилосос 2500 грн.;

●хлібопічку -1500 грн.;

●електродуховку «Альпарі» - 900 грн.;

●пральну машину «Донбас» - 500 грн.;

●газову плиту 2000 грн. з балоном 100 грн.;

●оприскувач садово-городній 250 грн.;

●телевізор із супутниковою антеною та тюнером, загальна вартість 1900 грн.;

●садова тачка 750 грн. ;

●металева діжка для води ємністю 120 літрів 200 грн.;

●електросоковижималка 1500 грн.;

●каструля алюмінієва ємністю 40 літрів 600 грн.;

●набір алюмінієвих казанів в кількості 7 штук 700 грн.;

●7 складометрів порубаних дров твердих порід 3000 грн.;

●мобільний телефон «Моторола» - 100 грн.;

●коври розміром 2,5 х 1,60 м в кількості 4 штук по 1500 грн. кожний на загальну суму 6000 грн.;

●коври роміром 2 х 1,2 м в кількості 2 шт. по 400 грн. за один на загальну суму 800 грн. ;

●200 кілограм картоплі по ціні 4 грн./кг на загальну суму 800 грн.;

●шафа для одягу 350 грн.;

●сервант 350 грн.;

●Два дивани-трансформери (розкладні) по 1500 грн. на загальну суму 3000 грн.;

●Ощадну книжку ОСОБА_4, а всього на загальну суму 36800 грн.

Дії ОСОБА_3 вважає неправомірними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст.387 ЦК України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить витребувати від ОСОБА_3 на користь позивача належні йому речі на загальну суму 36800 грн., а саме: холодильник «Атлант», пилосос, хлібопічку, електродуховку, пральну машину, газову плиту з балоном, оприскувач садогородній, телевізор із супутниковою антеною та тюнером, садову тачку, металеву діжку для води ємністю 120 літрів, електросоковижималку, каструлю алюмінієву ємністю 40 літрів, набір алюмінієвих казанів в кількості 7 штук, 7 складометрів порубаних дров, мобільний телефон «Моторола», коври розміром 2,5 х 1,60 м в кількості 4 шт., коври розміром 2 х 1,2 м в кількості 2 шт., 200 кілограм картоплі, шафу для одягу, сервант, два дивани -трансформери, ощадну книжку на імя ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 судовий збір.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на те, що позивач проживав з її братовою ОСОБА_4 з 2006 року по грудень 2014 року, ніякого майна вони не купляли, а коли позивач уходив від ОСОБА_4, то забрав всі свої речі. Після смерті ОСОБА_5 вона ніяких речей, в тому числі, вказаних в позовній заяві з будинку ОСОБА_4 не забирала.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що її батько ОСОБА_2 проживав 14 років з ОСОБА_4 Під час спільного проживання вони приблизно років пять тому назад купляли телевізор «Соні», холодильник «Атлант», хлібопічку, пилосос, газову плиту, пральну машину, соковижималку. Після смерті ОСОБА_4 все майно з будинку було вивезене. Зі слів сусідів майно вивезла ОСОБА_3, частину із якого роздала сусідам. Телевізор і диван віддала ОСОБА_7, пральну машину ОСОБА_8., газову плиту ОСОБА_9 Також їй відомо, що з будинку ОСОБА_4 по просьбі ОСОБА_3 ОСОБА_10 вивозив зерно та посуду, а ОСОБА_11 порубані дрова.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що ОСОБА_2 та нині покійна ОСОБА_4 проживали разом років 13. Знає, що вони купляли холодильник «Норд». Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 віддала сусідці старий диван, який належав ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він бачив, як ОСОБА_3 з будинку ОСОБА_4 щось виносила в мішках, вивозила тачкою. А що саме не бачив. За холодильник та інші електроприлади йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що з будинку ОСОБА_4 до ОСОБА_3 він перевіз мішків 8 зерна.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона проживала в одному селі з ОСОБА_4 і їй відомо, що остання проживала разом з ОСОБА_15 Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що вони купляли газову плиту, холодильник, телевізор, мікрохвильову піч. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 всі речі останньої порозносила сусідам.

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює належність або відсутність обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла 23.03.2015, проживали спільно однією сімєю в період з початку 2000 року по грудень 2014 року, що підтверджується рішенням Тульчинського районного суду від 11.09.2015 ( а.с. 7) і проти даного факту не заперечувала в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2 як в позовній заяві, так і в судовому засіданні стверджував, що в період спільного проживання з ОСОБА_4 ними було придбано майна на загальну суму 36800 грн., а саме: холодильник «Атлант», пилосос, хліб опічку, електродуховку «Альпарі», пральну машину «Донбас», газову плиту з балоном, металеву діжку для води ємністю 120 літрів, оприскувач садово-городній, телевізор із супутниковою антеною та тюнером, садову тачку, електросоковижималку, каструлю алюмінієву ємністю 40 літрів, набір алюмінієвих казанів в кількості 7 штук, 7 складометрів порубаних дров твердих порід, мобільний телефон «Моторола», коври розміром 2,5 х 1,60 м в кількості 4 штук, 200 кілограм картопл, шафу для одягу, сервант, два дивани-трансформери (розкладні) і що вищеперераховані речі з будинку ОСОБА_4 забрала ОСОБА_3

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини повязані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387,388 ЦК.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ст.387 ЦК та ч.3 ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що позивачем не доведено придбання ним та покійною ОСОБА_4 перерахованого в позовній заяві майна, оскільки до показів свідка ОСОБА_6 суд відноситься критично, так як вона є дочкою позивача, і заінтересована в результаті розгляду справи.

Свідок ОСОБА_12 показала, що їй відомо, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 купляли холодильник «Норд», а спір іде про холодильник «Атлант».

Свідок ОСОБА_14 показала, що вона знає лише зі слів покійної ОСОБА_4, що нібито остання з ОСОБА_15 купляли холодильник, телевізор, газову плиту, мікрохвильову піч.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона бачила, що якісь речі з будинку ОСОБА_4 виносила відповідач, а які саме не бачила, а свідок ОСОБА_10 показав, що перевозив зерно з будинку ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про повернення якого позивач не заявляв.

Також позивач не надав суду належних доказів, що речами, які належали йому та ОСОБА_4 незаконно заволоділа ОСОБА_3, і що вони знаходяться в її володінні.

Крім того, позов про витребування майна із чужого незаконного володіння є вендикаційним позовом і за даним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи. Звернення за вендикаційним позовом неможливо у разі вибуття з володіння власника речей, визначних родовими ознаками, у такому випадку інтереси власника можуть захищатися іншим способом.

Таким чином, оскільки витребувана із незаконного володіння може лише індивідуально визначена річ, а не річ за родовими ознаками, на які вказує позивач, то підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.16, 387 ЦК України, ст.10, 11, 57-60, 213-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2016.

Суддя: