Справа № 159/2491/16-ц Провадження № 22-ц/773/1357/16 Головуючий у 1 інстанції: Луньова Т.М.
Категорія: 24 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Русинчука М.М., Здрилюк О.І.,

секретар Кирилюк О.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «АТП-10706» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ТзДВ «АТП-10706» звернулося до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що між ВАТ «АТП 10706», правонаступником якого є ТДВ «АТП 10706», та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг по керуванню транспортним засобом. Після проведення звірки розрахунків станом на 31.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 12401,96 грн., з яких борг за невиконання плану виторгу станом на 31 серпня 2015 року становить 9069,96 грн., заборгованість за надані товариством послуги з ведення податкового і бухгалтерського обліку, згідно укладеного договору, становить 3332,00 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 систематично не виконував умови договору в частині проведення взаєморозрахунків, позивачем 17.09.2015 року, відповідно до п.5.3.2 Договору, було прийняте рішення про розірвання укладеного між сторонами договору в односторонньому порядку. 30.10.2015 року відповідач припинив підприємницьку діяльність. Просив суд стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_2

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2016 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «АТП 10706» заборгованість за договором «Про надання послуг по керуванню транспортними засобами» від 02.01.2009 року у розмірі 9276,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «АТП 10706» судові витрати у справі в розмірі 1030,75 грн. (одну тисячу тридцять грн. 75 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 січня 2009 року між ВАТ «АТП 10706», правонаступником якого є ТДВ «АТП 10706», та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг по керуванню транспортним засобом.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору АТП (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) прийняв під повну матеріальну відповідальність та керує транспортним засобом АТП, реалізовує квитки, приймає від пасажирів кошти за надані послуги у повному обсязі, надає інші послуги передбачені договором.

Відповідно п.2.4 договору протягом 10 робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць), замовник проводить з виконавцем остаточний розрахунок по виконанню плану виторгу за результатами перевезень, про що між сторонами складається акт виконаних робіт та взаємних розрахунків. (а.с. 4-6).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Задовольняючи позов частково місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про застосування строку позовної давності та стягнення суми боргу в межах строку позовної давності, тобто, з липня 2013 року по серпень 2015 року, оскільки позивач у позовній заяві просить стягнути заборгованість за період більший, ніж три роки, як це передбачено ст. 257 ЦК України.

Проте при визначенні розміру заборгованості суд допустив помилку, не звернув уваги, що позивач у розрахунках суми заборгованості помилково зазначив суму планової виручки у первинному розмірі, тоді як із шляхових листів вбачається, що вона зменшена. Тому колегія суддів виходить із таких сум: за 10.07.2013р.-1500 грн., 31.07.2014р.-2050 грн., 19.11.2014р.-2050 грн., 01.02.2015р.-2250 грн., 03.02.2015р.-2250 грн., 05.02.2015р.-2250 грн. (а.с. 11, 67, 105, 107, 109, 200 том ІІ), а також допустив арифметичні помилки при визначенні сум: 15.04.2014р., 04.06.2014р., 25.08.2014р., 18.10.2014р., 15.01.2015р.

З огляду на викладене сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання послуг по керуванню транспортним засобом від 02 січня 2009 року, становить 8639,13 гривень, з яких борг за невиконання плану виторгу станом на 21.08.2015 року становить 4772,49 грн., заборгованість за надані послуги, які надає підприємство за ведення податкового і бухгалтерського обліку відповідно до укладеного договору становить 3332,00 грн. (відповідно до актів здачі-прийняття робіт (надання бухгалтерських та податкових послуг)), а також заборгованість за пальне в сумі 534,64 грн. Тому рішення у частині стягнення заборгованості та судових витрат потрібно змінити.

При цьому судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 1378 грн. підлягає до відшкодування пропорційно до задоволених позовних вимог, відсоток задоволення яких становить 69,66 %(8639,13х100:12401,96).Отже, з відповідача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 959,92 грн.(1378х 69,66%).

Доводи апелянта про те, що він вносив готівкою кошти на оплату бухгалтерських послуг спростовується довідкою ТзОВ «АТП 10706» від 22.09.2016р. №192 (а.с. 106).

Письмових доказів квитанцій, касових ордерів, тощо, на спростування цієї обставини, ОСОБА_2 не подав, пояснивши, що такі докази відсутні.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування боргу у звязку з перевитратою пального спростовується розрахунками (а.с. 9-15), дорожніми листами за липень 2013 року, січень 2014 року, липень 2014 року, вересень 2014 року, квітень червень 2015 року у яких містяться відомості про показники спідометра, рух пального, розмір перевитрати. Розрахунок перевитрати пального проведено позивачем відповідно до Наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998р. №43.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення у частині визначення розміру боргу та судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2016 року в даній справі в частині стягнення боргу за невиконаним планом та стягнення судових витрат змінити, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «АТП 10706» ( п/р № 0333 в ПАТ «Креді ОСОБА_3», МФО 300614, ) заборгованість за договором «Про надання послуг по керуванню транспортними засобами» від 02.01.2009 року у розмірі 8639,13 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять девять грн. 13 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «АТП 10706» ( п/р № 0333 в ПАТ «Креді ОСОБА_3», МФО 300614, ) судові витрати у справі в розмірі 959,92 грн. (девятсот пятдесят девять грн. 92 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: