У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Буцяка З.І., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання : ельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації Рівненської області, Служба у справах дітей Корецької районної державної адміністрації Рівненської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації Рівненської області, Служба у справах дітей Корецької районної державної адміністрації Рівненської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Суд приймаючи рішення обмежив право дитини на виїзд за кордон без дозволу батька.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному об'ємі.

В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із його участю у іншій справі, проте будь-яких доказів на підтвердження цих обставин представник не надав. Відсутні підстави і для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення справи на іншу дату. Сторони причини неявки суду не повідомили. Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін та їх представників.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони являються батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час розгляду справи сторони по справі проживають окремо, а неповнолітня дитина проживає із позивачем.

Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Зазначене свідчить про те, що позовні вимоги у дачі згоди на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди другого батька, повинні містити конкретну державу до якої має намір виїхати сторона у справі з неповнолітньою дитиною та обґрунтування відповідного проміжку часу перебування у цій державі.

Проте, у позовній заяві не обґрунтовано відповідного проміжку часу перебування у РФ, а лише зазначено, що позивач має намір виїхати до РФ на постійне місце проживання до нинішнього чоловіка і має намір часто приїжджати в Україну, тобто це будуть багаторазові тимчасові виїзди за кордон - до досягнення сином 16 років, а саме до 25 липня 2025 року, що є суттєвим при оформленні проїзних документів на неповнолітню дитину.

Крім того, в порушення вимог ст. ст. 153, 157 СК України фактично буде позбавлено батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, - у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: