Справа №265/3348/16-ц
Провадження №2/265/1421/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

при секретарі Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

Представник публічного акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» (далі банк) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №2203002 від 05.06.2012 року (далі договір) відповідачка цього ж дня отримала кредит у розмірі 160 000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 17 % річних строком на 10 років. Пунктами 1.5 і 4.3.2 договору передбачено, що позичальник зобов»язаний щомісячно погашати кредит і в такий же термін сплачувати відсотки за користування ним, а відповідно до п.4.2.2 при утворенні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, банк має право вимагати дострокового повернення позичальником кредиту та нарахованих процентів. Однак відповідачка вказаних умов договору не виконала, у звязку із чим заборгувала позивачу станом на 02 серпня 2016 року 147 998,33 грн. та до теперішнього часу борг не сплачує. Заборгованість складається з наступного: 120 000 грн.- заборгованість за кредитом; 27 998,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Просить суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість у розмірі 147 998,33 грн. за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши суду, що позивач не правильно обрав спосіб захисту свого права. Зобов»язання відповідачки перед банком забезпечені іпотекою, тому банк мав спочатку звернути стягнення на предмет іпотеки. В зв»язку з цим просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з кредитного договору від 05 червня 2012 року, укладеного між ТВБВ № 10004/0497 філії Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, остання отримала кредит у розмірі 160 000 гривень зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 17 % річних строком на 10 років (а.с.5-11).

З метою забезпечення взятих зобов»язань за вказаним договором 05 червня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 2203002, предметом якого є нерухоме майно - земельна ділянка та житловий будинок № 50, розташовані по вулиці Радянській в селі Широкине Новоазовського району Донецької області (а.с.33-36).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, згідно умов договору й вимог чинного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.ст.610,625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості відповідачки перед банком станом на 02 серпня 2016 року становить -147 998,33 грн. (а.с.55-58), яка складається з наступного:

- 120 000 грн.- заборгованість за кредитом;

- 27 998,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

03 грудня 2015 року банком на адресу відповідачки було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.12).

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов»язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем, тому суд приходить до висновку, що така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь банку в повному обсязі.

Суд не приймає до уваги доводи представників відповідачки про обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, з огляду на наступне.

Пунктом п.4.2.2 укладеного між сторонами договору передбачено, що при утворенні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 3 календарних місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, банк має право вимагати дострокового повернення позичальником кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За таких обставин, позивач, у відповідності до вимог чинного законодавства, обрав належний спосіб захисту своїх прав, відтак, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Враховуючи, що заявлений позов суд задовольняє, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 164,52 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526, ч.1 ст.530,610,625,1048,1049,1054 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» () заборгованість за кредитом в сумі 147 998 (сто сорок сім тисяч дев»ятсот дев»яносто вісім) гривень 33 копійки, в тому числі: заборгованість по кредиту в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень 10 копійок, нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 27 998 (двадцять сім тисяч дев»ятсот дев»яносто вісім) гривень 23 копійки та судовий збір в сумі 2 164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) гривні 52 копійки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її розгляді протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя _______________________