САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1841/13-ц
Провадження №2/726/114/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно.

В позові посилається на те, що 07.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк Аваль», що підтверджується статутом кредитора та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/0021/82/43372, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит до 06.11.2017 року у розмірі 102 000,00 гривень, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 13,5 % річних та виконати інші зобов'язання за кредитним договором. Вказує на те, що відповідно до пунктів 1.2 та 5.1 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом частинами, шляхом здійснення щомісячних платежів, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів, що є додатком до кредитного договору. А також, у випадку прострочення свого основного зобов'язання за кредитним договором, сплатити неустойку (пеню) в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що передбачено пунктом 10.1 кредитного договору, та на вимогу кредитора достроково здійснити повернення кредиту, процентів і інших платежів, визначених кредитним договором, що передбачено пунктом 5.5 кредитного договору. Зазначає на те, що пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, відсотками та пенею. У такому випадку кредитор надсилає позичальнику письмове повідомлення з вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором у визначений строк, за невиконання якого у кредитора виникає право на дострокове стягнення заборгованості, що передбачено пунктами 5.5 та 6.5 кредитного договору. При цьому, такий лист надсилається на адресу боржника, яка вказана в кредитному договорі, що погоджено сторонами у пункті 12.8 кредитного договору. Крім цього в позові посилається на те, що з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов'язок повернути кредитні кошти та сплатити відсотки у строки і розмірах встановлених графіком погашення, у разі порушення якого кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором. Також в позові вказує на те, що 07.11.2007 року між кредитором та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 011/0021/23062, за яким виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечено житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами № 3 (три) по пров. С.Галицького в м.Чернівці Чернівецької області, що належить майновому поручителю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.05.2004 року, згідно рішення виконавчого комітету міської ради № 343/8 від 27.04.2004 року та складається з житлового будинку літ. «А», цегла, загальною площею 255,1 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., криниці літ. «К», бетонні кільця, вигрібної ями літ. «І», бетон. Вказує на те, що відповідно до пункту 21 іпотечного договору звернення стягнення на заставлене майно здійснюється у випадках передбачених пунктами 15.7.1, 15.7.2. 15.9 іпотечного договору, відповідно до Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду. Зазначають, що позичальник не дотримується умов кредитного договору - щомісячно, відповідно до графіку погашення, не повертає кредит та не сплачує відсотки за користування ним. У зв'язку з чим, станом на 15.02.2013 року заборгованість позичальника перед кредитором становить суму у розмірі 84 804,96 гривень, з якої: 69 769,14 гривень - заборгованості за кредитом; 6 019,58 гривень - заборгованість за відсотками; 9 016,24 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Також в позові посилається на те, що внаслідок порушення умов кредитного договору позичальнику та майновому поручителю були надіслані листи-вимоги, відповідно до яких останніх зобов'язано у 30-денний термін достроково повернути усю суму заборгованості. До цього часу вимоги кредитора не задоволено. Зазначають, що в серпні 2014 року позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог до 157 516,08 грн., в звязку із тим, що з моменту подачі позову заборгованість за кредитом збільшилась. У зв'язку із викладеним просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість в сумі 157516,08 гривень, та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідачів надала до суду заперечення проти позову в яких просить суд відмовити у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки мотивуючи це неспівмірністю суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Також просила зменшити розмір неустойки в порядку ст. 551 ЦК України, оскільки її розмір фактично дорівнює тілу кредиту, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 не отримував кредитних коштів та не порушував терміни погашення кредиту, на його утриманні перебуває дружина, яка являється інвалідом 1 групи та те, що заставне майно є єдиним житлом для ОСОБА_3 Також посилалась на те, що загальна площа предмету іпотеки становить 249,3 кв.м.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 8 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 листопада 2013 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/0021/82/43372 від 7 листопада 2007 року у розмірі 84 806 грн. 96 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року справа була направлена на новий розгляд в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаною ухвалою зазначено, що суди обґрунтовано виходили із того, що розмір боргу неспівмірний із вартістю іпотечного майна. Проте суди не звернули уваги на те, що чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неспівмірністю заборгованості за основним зобов'язанням та вартості переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна. Зазначене може бути враховано лише за умови, що порушенням зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Судом встановлено, що рішенням від 23 січня 2015 року та додатковим рішенням від 26 лютого 2015 року Садгірського районного суду м. Чернівці, залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 червня 2015 року, позов задоволено частково. А саме, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором від 7 листопада 2007 року в розмірі 72 711,12 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 7 листопада 2007 року у розмірі 157 516,08 грн. звернуто стягнення на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами № 3 (три) по пров. С.Галицького в м.Чернівці Чернівецької області, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12 травня 2004 року, згідно рішення виконавчого комітету міської ради №343/8 від 27 квітня 2004 року та складається з житлового будинку літ. «А», цегла, загальною площею 255,1 кв. м, житловою площею 103,1 кв. м, криниці літ. «К», бетонні кільця, вигрібної ями літ. «І», бетон, - на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції шляхом його продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2015 року, додаткове рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 24 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В своїй ухвалі суд зазначив, що при винесенні додаткового рішення від 26 лютого 2015 року, згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у розмірі 157 516,08 грн., суд не врахував, що суд касаційної інстанції скасував судові рішення лише в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та просив перевірити можливість такого звернення за наявності заборгованості у розмірі 84 804,96 грн., рішення відносної якої набрало законної сили.

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Суд, не може прийняти до розгляду клопотання позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №014/0021/82/43372 від 07.11.2007 р. в розмірі 157 516,08 гривень, оскільки суд розглядає справу лише в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна вимога банку про стягнення боргу з основного позичальника ОСОБА_2 розглянута Садгірським районним судом м. Чернівці 8 жовтня 2013 року та рішення суду вступило в законну силу.

Судом встановлено, що згідно укладеного договору від 07.11.2007 року №014/0021/82/43372 ОСОБА_2 отримав від ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» кредит в розмірі 102 000,00 гривень до 06.11.2017 року.

Судом встановлено, що згідно графіку погашення відповідач ОСОБА_2, станом на 05.08.2014 року, заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед кредитором ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» становить суму у розмірі 157 516,08 гривень, з якої: 69 769,14 гривень сума основного боргу за кредитним договором; 18638,23 гривень сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом; 69 108,71 гривень сума пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Судом встановлено, що між кредитором ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 07.11.2007 року №011/0021/23062, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 07.11.2007 року №014/0021/82/43372 - житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами № 3 (три) по пров. С.Галицького в м.Чернівці Чернівецької області, що належить майновому поручителю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 12.05.2004 року, згідно рішення виконавчого комітету міської ради № 343/8 від 27.04.2004 року та складається з житлового будинку літ. «А», криниці літ. «К», вигрібної ями літ. «І».

Судом встановлено, що загальна площа будинку житлового будинку № 3 (три) по пров. С.Галицького в м.Чернівці, становить 249,3 кв.м. Ринкова вартість будинковолодіння №3 по пров. С.Галицького в м.Чернівці складає 2 870 000,00 грн. Іншого житлового нерухомого майна у власності ОСОБА_3 не має. Ці обставини, не підлягають доказуванню, оскільки встановлені рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 25 листопада 2015 року по справі №22ц-1309/2015р. за позовом ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком.

Одночасно з цим, ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави і являє собою заставу нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином, позивач має право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, відповідно до положень ч.3 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відповідно до п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором є неспівмірним із вартістю іпотечного майна, а саме: позовні вимоги, заявлені банком, у розмірі 157 516,08 грн., а вартість майна переданого в іпотеку становить 2 870 000,00 грн., що у понад вісімнадцять разів перевищує суму заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що в житловому будинку №3 по пров. С.Галицького в м. Чернівці проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина відповідача, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом 1-ої групи та має значну залежність від інших осіб при виконанні важливих соціально-побутових функцій, як дружина знаходиться на утриманні ОСОБА_3

Судом встановлено, що порушення основного зобов'язання за кредитним договором не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав, оскільки 08.10.2013 р. Садгірським районним судом м. Чернівці було прийнято рішення, яким позов ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» до ОСОБА_2 (основного боржника) задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» кошти в розмірі 84804,96 грн., зазначене рішення вступило в законну силу 18.10.2013 р. ОСОБА_2 з 20.02.2015 р. працевлаштований, а отже має спроможність як в добровільному, так і в примусовому порядку виконати рішення суду. Отже, банк має можливість отримати погашення кредитної заборгованості від ОСОБА_2, хоча як вбачається із матеріалів справи ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» не вчинив жодних дій щодо виконання рішення суду в частині стягнення боргу із ОСОБА_2 ОСОБА_4 дії банку призводять до збільшення кредитної заборгованості, яку можна стягнути із іподекодавця шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, ОСОБА_2 18.04.2016 р. частково сплачено борг по кредитному договору в розмірі 500 грн., та направлено листа до ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» із проханням реструктуризувати борг за кредитним договором від 07.11.2007 року №014/0021/82/43372. Таким чином основним боржником вчиняються дії спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем.

Отже, керуючись ч.3 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», враховуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, оцінивши співмірність суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, наслідки для ОСОБА_3 та його сімї, спричиненні зверненням стягнення на предмет іпотеки, і те, що порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав, суд приходить до висновку, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 509, 524, 526, 530, 546, 572, 575, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку» ст.ст. 3, 10, 11, 114, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8