Справа № 758/9393/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, після чого відкрилась спадщина на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 01500 га яка знаходиться в с.Виповзів, Козелецького району, Чернігівської області, спадкоємцями за законом якої стали вона та її брат - ОСОБА_2

Вказує, що в установлений законом шестимісячний строк вона та її брат - ОСОБА_2 звернулись до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті їх матері ОСОБА_3, а саме - вона подала заяву про прийняття спадщини, а її брат - про відмову від її прийняття на її користь.

Зазначає, що нотаріус повідомила її про те, що її мати - ОСОБА_3 ще за життя склала заповіт, згідно якого заповіла належну їй на праві власності вищезазначену квартиру на її користь, заповіт не скасований, однак оригінал заповіту у неї відсутній.

Звертає увагу суду на те, що 09.04.2015 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.1500 га, розташовану в с.Виповзів, Козелецького району, Чернігівської області, однак листом 14-ї Київської державної нотаріальної контори № 1113/02-14 від 08.04.2015 року державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, мотивуючи тим, що відсутній правовстановлюючий документ на неї.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру, який би посвідчував право власності на вищезазначену квартиру у неї відсутній, вона змушена була звернутись з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, а саме - квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому та проводити розгляд справи у її відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву в якій проти позову не заперечував та просив проводити судовий розгляд у його відсутності, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м.Києві у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій просив проводити судовий розгляд у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, у якій просив проводити судовий розгляд у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5), витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження зміни прізвища від 07.10.2014 року (а.с.6).

Судом встановлено, що згідно ордеру №10204 від 27.10.1990 року (а.с.12), виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, родині з трьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надано право на вселення в отримане по обміну житлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.44) ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки - ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності, що підтверджується інформаційною довідкою Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори КВ-2014 року №83033 від 16.12.2014 року (а.с.50) та довідки ЖБК «Квазар-3» від 05.12.1994 року №33 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1500 га, яка знаходиться в с.Виповзів, Козелецького району, Чернігівської області, спадкоємцями якої за законом стали вона та її брат - ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, в установлений законом шестимісячний строк позивачка та її брат - ОСОБА_2 звернулись до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті їх матері ОСОБА_3, а саме - позивачка подала заяву про прийняття спадщини (а.с.43), а ОСОБА_2 - про відмову від її прийняття на користь останньої (а.с.42).

Крім того, мати позивачки - ОСОБА_3 за життя склала заповіт (а.с.52), відповідно до якого остання заповіла належну їй на праві власності вищезазначену квартиру на користь позивачки, заповіт не скасований.

Судом встановлено, що 09.04.2015 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану в с.Виповзів, Козелецького району, Чернігівської області (а.с.64), однак листом 14-ї Київської державної нотаріальної контори № 1113/02-14 від 08.04.2015 року державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, мотивуючи тим, що відсутній правовстановлюючий документ на неї (а.с.9).

Згідно положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Також, як передбачено підпунктом 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1267 ЦК України зазначає: частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними; спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них; спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положенням ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до п.216 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882: "Видача свідоцтва про траво на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування".

У зв'язку з вищевикладеним, у нотаріуса дійсно були відсутні підстави для видачі позивачці свідоцтва про на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази зібрані по справі, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та знайшов своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягає задоволенню повністю.

У зв'язку з вищевикладеним, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268, 1270, 1297 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, підпунктом 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, п.216 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882, керуючись ст.ст.10, 27, 31, 57-60, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич