Справа № 323/3017/16-ц
№ провадження 2/323/864/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.10.2016 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М,

секретаря - Тахтаул А.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому просила визнати за нею «право власності на цінний папір (сертифікат на право на ? земельну частку (пай) серії ЗП № 0115968) за законом після смерті ОСОБА_2».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги за громадянином ОСОБА_2, якому за життя належало право на ? земельної частки (паю) за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0115968, виданим на підставі Розпорядження Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області від 04.10.1996 року № 705. За свого життя ОСОБА_2 на підставі зазначеного сертифікату отримав земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,13 га на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, в процесі оформлення прав на яку сертифікат був переданий ним до райдержадміністрації. В подальшому виявилось, що земельна частка за спірним сертифікатом була виділена в натурі не повністю, і розпочався процес додаткового розпаювання земель. Однак позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва права на спадщину.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, пославшись на факт та норми права, викладені в позовній заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, подав заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до такого.

Як випливає з фактів, встановлених Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 05.12.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району, позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після ОСОБА_2

За життя ОСОБА_2 мав право на ? земельної частки (паю) за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0115968, виданим на підставі Розпорядження Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області від 04.10.1996 року № 705, що підтверджується змістом самого сертифікату.

На підставі зазначеного Сертифікату, який надавав право на отримання земельної ділянки в натурі площею 7,80 умовних гектарів, ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка, право власності на яке підтверджувалось Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 031710, виданим 29.10.2002 року.

23.05.2011 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 199929, виданим виконкомом Преображенської сільської ради 24.05.2011 року.

ОСОБА_1 спадщину за ОСОБА_2 прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що також встановлено зазначеним вище рішенням суду.

Постановою державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 02.08.2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_2 через недоведеність прийняття позивачем спадщини, незважаючи на наявність згаданого вище рішення суду.

Право на земельну частку (пай) за своєю правовою природою є майновим правом, а тому може переходити в порядку спадкування іншій особі.

ОСОБА_2 за життя отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 031710, виданий 29.10.2002 року Преображенською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 192.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

Статтею 13 цього ж Закону встановлено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Таким чином, факт виділення земельної частки в натурі на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) має наслідки припинення існування права на земельну частку (пай) лише у випадку відповідності між розміром такої частки та площею виділеної в натурі земельної ділянки. В іншому випадку право на земельну частку продовжує діяти в частині права на участь в розподілі раніше нерозподілених земельних ділянок.

Позивач посилається на те, що станом на день подання позову відбувається процес додаткового розподілу земельних ділянок за сертифікатами на право на земельну частку.

Це факт відповідачем не заперечується, і тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Предмет позову сформульований позивач як визнання права власності на сертифікат як цінний папір, однак в ході судового засідання позивач уточнила, що мала на увазі саме право на земельну частку як майнове право, що надає право на виділення земельної ділянки в натурі, що випливає з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність перешкод для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 2, 3, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 1, 3, 61, 209, 174, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання права власності на цінний папір в порядку спадкування за законом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право на ? земельної частки (паю) за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0115968, виданим на підставі Розпорядження Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області від 04.10.1996 року № 705.

Повний текст рішення складений 07.10.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3