АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7151/16 Справа № 174/406/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Державного підприємства «Обєднана гірничо-хімічна компанія»

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом державного підприємства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2016 року державне підприємство «Обєднана гірничо-хімічна компанія» (далі ДП «ОГХК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 31.03.2016 року його звільнено з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі філія «ВГМК») з посади інженера-конструктора 2 категорії відділу головного механіка збагачувального виробництва згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Під час звільнення з відповідачем повністю проведено розрахунок, а саме, зараховано та виплачено серед іншого вихідну допомогу при звільненні відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі 5295,40 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 650,00 грн. На виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 про поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, його поновлено на посаді інженера-конструктора 2 категорії відділу головного механіка збагачувального виробництва філія «ВГМК» ДП «ОГХК» з 01.04.2016 року. Єдиною підставою для поновлення позивача на роботі була відсутність погодження його звільнення з профспілковою організацією і про своє членство у профспілковій організації роботодавця відповідач умисно не повідомляв, щоб мати можливість в судовому порядку оскаржити дії філії «ВГМК» ДП «ОГХК» щодо його звільнення та безпідставно отримати додаткові кошти. Виплати в сумі 5945,40 грн. є безпідставно набутими відповідачем і такими, що підлягають поверненню відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму безпідставно набутих коштів в розмірі 5945,40 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «ОГХК», посилаючись на незаконність рішення просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДП «ОГХК» підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, згідно наказу № 143 (розпорядження про припинення трудового договору (контракту) від 29.03.2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади інженера-конструктора 2 категорії відділу головного механіка збагачувального виробництва на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З наказом позивач ознайомлений 29.03.2016 року (а.с. 5).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 року ОСОБА_2 поновлено на посади інженера-конструктора 2 категорії відділу головного механіка збагачувального виробництва з 01.04.2016 року. Стягнуто з ДП «ОГХК» середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_2 в сумі 5555 грн. 52 коп. без урахування податку на доходи та обовязкові збори. Рішення допущено судом до негайного виконання (а.с. 7, 8).

Наказом від 20.05.2016 року за № 442-п на виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 року по справі № 174/236/16-ц вказаний вище наказ скасовано та поновлено ОСОБА_2 посаді інженера-конструктора 2 категорії відділу головного механіка збагачувального виробництва з 01.04.2016 року (а.с. 6).

Згідно довідки-розрахунку від 07.06.2016 року № 01-34/3301 за березень 2016 року ОСОБА_2 отримав відповідно до КЗпП України вихідну допомогу при звільненні в розмірі 5295,40 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 650, 00 грн. (а.с. 9). Що визнано сторонами в судовому засіданні.

Згідно копії відомості розподілу заробітної плати по філії «ВГМК» ДП «ОГХК», 31.03.2016 року ОСОБА_2 отримав 8621,48 грн. в графі призначення вказано, що це заробітна плата (а.с. 30).

Згідно відомості зарахувань заробітної плати філії «ВГМК» ДП «ОГХК» за період з 21.03.2016 року по 22.03.2016 року ОСОБА_2 отримав аванс в розмірі 2200 грн. (а.с. 31-33).

Згідно п. 3.28 Колективного договору на 2015-2016 роки між адміністрацією та трудовим колективом філії «ВГМК» ДП «ОГХК» працівникам виплачується матеріальна допомога в межах планового фонду оплати при наданні їм щорічної відпустки на оздоровлення в розмір 650 грн. (а.с. 10, 11)

ДП «ОГХК» є юридичною особою, правонаступником ДП «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат». Філія «ВГМК» є відокремленим структурним підрозділом ДП «ОГХК», філія не є юридичною особою і у своїй фінансовій та господарській діяльності безпосередньо підпорядкована генеральному директору Підприємства (а.с. 12-16).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, а від так дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу безпідставно була виплачена вихідна допомога в сумі 5945,40 грн., оскільки позивач навмисно не повідомив позивача про своє членство в ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК», що стало підставою для поновлення його на роботі, та отримання суми вихідної допомоги при звільненні, відповідно до ст.44 КЗпП України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, вирішуючи позовні вимоги районний суд правильно послався на ст. 44 КЗпП України, ч. 2 ст. 235 КЗпП України стаття 1212, ч.2 ст. 1215 ЦК України, та зазначив, що виплата вихідної допомоги відповідачем відбулась саме на підставі рішення суду, добровільно, а тому поверненню не підлягає, твердження представника відповідача про те, що саме недобросовісність відповідача стала причиною поновлення його на роботі судовим рішенням не встановлена.

Належних, достатніх та допустимих доказів недобросовісності з боку відповідача ДП «ОГХК» під час розгляду даної справи відповідачем також не надано, а тому зазначені доводи колегія суддів вважає також припущеннями, якими суд не може обґрунтувати своє рішення.

Крім того, як правильно вказав районний суд у своєму рішенні наступне поновлення на роботі ніяким чином не призводить до втрати права на вихідну та матеріальну допомогу по колективному договору, видану в минулому, адже звільнення (хоча й незаконне) фактично мало місце.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, викладеними в рішенні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 року про поновлення позивача на роботі, тоді як вказане рішення у даному апеляційному проваджені не переглядається.

Посилання апеляційної скарги, на неправомірність рішення в цілому повторюють доводи, що були викладені Позивачем в суді першої інстанції у вигляді обґрунтування позовної заяви, та які були предметом дослідження місцевого суду, а тому додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права, оскільки вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції цих норм, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: