Справа № 654/3671/15-ц
Провадження №2/654/100/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

секретаря Каменської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач 19.10.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зазначаючи, що між банком та ОСОБА_1 06.06.2007 року укладено кредитний договір №HEB0GA00000061. Згідно договору банк зобовязався надати відповідачеві кредит у розмірі 5637,50 доларів США на термін до 06.06.2017 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строку та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, видав відповідачу кредит. Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 16.09.2015 року має заборгованість у розмірі 2023,24 долари США: 1638,01 доларів США заборгованість за кредитом; 157,02 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 80,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 41,04 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також 11,37 доларів США штраф (фіксована частина); 95,80 доларів США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки. На адресу відповідачів направлялись письмові вимоги із зазначенням невиконаних зобовязань за договором, яка залишена без задоволення з боку відповідачів. З посиланням на ст.ст. 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 2023,24 доларів США, що за курсом 21,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 року складає 44491,10грн. за кредитним договором №HEB0GA00000061 від 06.06.2007 року, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №HEB0GA00000061, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит на ремонт житла у розмірі 5637,50 доларів США, зі сплатою 11.04% річних, 0,20 % щомісячної комісії від суми наданого кредиту, а у випадку порушення строків повернення кредиту 80,61 % річних в дату сплати процентів, з кінцевим терміном повернення до 06.03.2017року (а.с. 17-19).

За умовами договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору (п.7.1 договору).

В забезпечення виконання зобовязання Позичальника по кредитному договору 06 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за умовами якого сторони погодили, що поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники (а.с. 21).

Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-якого з них окремо.

Пунктом 2 договору поруки від 06 червня 2007 року передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

В наслідок неналежного виконанням позичальником зобов'язань станом на 16 вересня 2015 року заборгованість по кредиту становить 1638,01 доларів США, заборгованість по відсоткам 157,02 доларів США, заборгованість по комісії 80,00 доларів США, всього 1875,03 доларів США.

У зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту Банком, згідно п. 4.1 нарахована пеня за кожен день прострочення у розмірі 41,04 доларів США, а також у зв'язку з порушенням строків платежів більш ніж на 30 днів, згідно п. 5.4, штраф у розмірі 11.37 доларів США (фіксована частина) та 95,80 доларів США (процентна складова).

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-145цс14 від 24.09.2014р., прийнятій в порядку ст.ст. 355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З матеріалів справи вбачається, що кредит відповідачу надавався саме в іноземній валюті - доларах США та сторонами в п. 2.2.5 кредитного договору №HEB0GA00000061 від 06 червня 2007 року обумовлено повернення кредиту в іноземній валюті.

На здійснення валютних операцій ПАТ КБ «Приватбанк» має видані Національним банком України Банківську ліцензію № 92 від 19 березня 1992 року.

Виходячи з принципу диспозитивності, враховуючи вимогу позивача про стягнення суми боргу саме у валюті, а також те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд вважає, що стягненню в іноземній валюті підлягають також проценти за кредитним договором, оскільки такі не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом та комісією в сумі 1875,03 доларів США підлягають задоволенню.

Відповідно до умов кредитного договору (п.4.1.) сплата пені та штрафу (п.5.4) здійснюється в гривні, а у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Отже, нарахована банком пеня та штраф (процентна складова) підлягають стягненню в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення (офіційний курс гривні до долара США станом на 12.01.2016 р. становить: 100грн.=2350,44 доларів США) у загальній сумі 3216,34 грн.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання та у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

Згідно п.5.4 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи, що штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що вимоги про стягнення штрафу (фіксована частина) суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України та фактично є подвійним стягненням за один й той самий вид порушення зобовязання, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені та документально підтверджені позивачем в розмірі 1218,00грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 10,11,88, 209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 259, 599, 1048-1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1), ОСОБА_2, 21.10.1938р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HEB0GA00000061 від 06 червня 2007 року станом на 16 вересня 2015 року в розмірі 1875,03 доларів США та 3216,34 гривень

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1), ОСОБА_2, 21.10.1938р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі по 609,00 гривень з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя В. М. Сіянко