АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6777/16 Головуючий 1-інстанції - Федорова О.В.
Справа № 645/4612/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: встановлення факту,
що має юридичне значення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити факт проживання за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 та встановити факт грабежу.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у вищевказаній справі на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу суду першої інстанції та розглянути його заяву про встановлення фактів, зазначених в його заяві. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального закону.

Вказує на те, що висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі грунтується на припущеннях щодо можливості відновлення ним самостійно документів, які посвідчують факт проживання та грабежу.

Вислухавши пояснення учасників прцесу, що з»явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за вищевказаною заявою ОСОБА_3, суддя виходив з підстав, передбачених ч.4 ст. 256 ЦПК України, вважаючи, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з вищевказаною заявою, ОСОБА_3 посилався як на підставу своїх вимог на наявність фактів, які мають юридичне значення для реалізації ним своїх прав, а саме: права на безпеку, власність, житлову площу та відсутність у нього можливості встановити ці факти іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статею 256 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зазначаючи в оскаржуваній ухвалі про те, що вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту злочину з боку посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути вирішені в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України, суд першої інстанції не визначився, чи слід застосувати до цих правовідносин вимоги п. 1 ч. 2 ст 122 ЦПК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз»яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості їх одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не зазначив, з якою метою він просив встановити цей факт, не вказав заінтересованих осіб, у зв»язку з чим неможливо з»ясувати чи пов»язано встановлення цього факту з наступним вирішенням спору про право, а також не надав до своєї заяви доказів неможливості встановлення цього факту у позасудовому порядку.

Між тим, без з»ясування зазначених обставин, суд першої інстанції передчасно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність спору про право, оскільки не встановив, в чому саме полягає спір та між якими особами виникли ці спірні правовідносини.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на необхідність розгляду справи судом апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки розгляд справи можливий тільки після вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення питання про відкриття провадження у справі, відповідно до п. 3 ч. 1 ст 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2.ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2016 року скасувати і справу повернути до цього ж суду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: