Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Василевській А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказала, що від спільного проживання з відповідачем в них народилася дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері та проживає з нею. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошові сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною повноліття та витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Так, відповідач являється батьком малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно довідки Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області № 476 від 18.08.2016 року малолітня дитина перебуває на утриманні матері.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є та обставина, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, а тому суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання їхньої дитини.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» «вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення».

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 174 ЦПК України та ст. ст. 180, 182, 183, 184, СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Лука-Барська, вул. Сонячна, 53, Барського району Вінницької області, аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошові сумі у розмірі 400 грн., починаючи з 08.09.2016 року i до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 грн. понесених судових витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: