РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1859/16-ц

номер провадження 2/695/1062/16

17 серпня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреус В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на садибний будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на садибний будинок в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що 06 листопада 2013 року помер батько позивача по справі ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому на праві приватної власності будинок з надвірними спорудами , що розташований по вул. Василевського, 18 в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,5499 га для ведення особистого підсобного господарства, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,79 га, що розташована в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Золотоніського району.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України являються позивач та його мати , ОСОБА_2. Інших спадкоємців як за заповітом так і за законом після смерті ОСОБА_3 не має.

ОСОБА_2 ,як спадкоємець за законом у відповідності до ст. 1273,1274 Цивільного кодексу України подала до Золотоніської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь позивача.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька та отримав в Золотоніській районній державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 березня 2009 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,79 га, що належала померлому ОСОБА_3.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами ,що розташовані в с. Богдани Золотоніського району Черкаської області по вул. Василевського, 18 нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю достатніх правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що 28 лютого 2015 року ним була винесена відповідна постанова.

За вказаних обставин позивач по справі звернувся до суду із відповідним позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач по справі в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду із відповідним листом згідно якого просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на позовних вимогах наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, проте надала листа згідно якого просила розгляд справи здійснювати за своєї відсутності та позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як вбачається із свідоцтва про смерть виданого Дмитрівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, серії І-СР №228705 від 11.02.2013 року, ОСОБА_3 помер 06.11.2013 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 25.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії І-СР №316764 від 26.08.1974 року, позивач по справі є сином померлого ОСОБА_3

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як вбачається із довідки №130 від 21.05.2014 року виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Золотоніського району за померлим ОСОБА_3 числиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами , що знаходиться в с. Дмитрівка Золотоніського р-ну по вул. Василевського, земельна ділянка площею 0.5499 га. для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер НОМЕР_1 02004, що стверджується записами в по-господарській книзі №5, особовий рахунок №0340-1.

Як вбачається із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №030240 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.5499 га., переданої для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться на території с. Дмитрівка, Дмитрівської сільської ради Золотоніського району.

Як вбачається із копії технічного паспорту, вказаний житловий будинок був збудований в 1963 році.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За вказаних вище обставин, та враховуючи вимоги ст. 1218 та 1261 ЦК України суд вважає, що позивач по справі має право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом після смерті свого батька.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник садиби та земельних ділянок помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, тому позивачі не можуть отримати відповідні документи на право власності, а тому визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцями, які подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином мають право на спадщину.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись вищевикладеним, ст. 212, 213, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами що, розташований по вул. Василевського, 18 в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, що являється спадщиною, яка відкрилася після смерті батька позивача ОСОБА_3, який помер 06 листопада 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,5449 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Золотоніського району ,що належала на підставі Державного акту на землю серія ІІ-ЧР № 030240, виданого 15 травня 2002 року покійному батьку позивача ОСОБА_3, який помер 06 листопада 2013 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів.

Суддя Савенко В.Г.