Справа № 465/4268/15 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5237/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року у справі за позовом Львівського комунального підприєємства «Затишне» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

встановила:

В червні 2015 року позивач ЛКП «Затишне» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Вимоги обгрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 перебуває на балансі ЛКП "Затишне» та належить на праві власності ОСОБА_2

За період з 01.01.2007 року по 01.01.2015 року відповідач частково здійснював оплату за житлово-комунальні послуги, заборгованість становить 2862,65 грн. Із покликанням на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», просить стягнути із відповідача заборгованість за центральне опалення в сумі 2862 грн. 65 коп., що утворилася станом на червень 2015 року та судових витрат, понесених з розгляду даної справи.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ЛКП «Затишне» (ЗКПО 22380285, МФО 325796, р/р 4605) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у квартиру № 44, що по вулиці Моршинська, 11 у м. Львові за період з 01 січня 2007 року по 01 січня 2015 року в розмірі 2862 грн. 65 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ЛКП «Затишне» (ЗКПО 22380285, МФО 325796, р/р 4605) судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає, що це рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно розпорядження Франківської районної державної адміністрації ЛМР № 1859 від 16.10.2006 року отримав дозвіл здійснити проектування системи автономного опалення та гарячого водопостачання з відключенням від системи центрального та гарячого водопостачання.

Також, відповідач отримав необхідні висновки інших служб для встановлення автономної системи опалення та водопостачання.

10.04.2006 року ОСОБА_2 звернувся із заявою на ім»я директора ЛКП «Затишне» з проханням від»єднати його квартиру від теплової мережі та провів оплату за виконання вказаних послуг.

У звязку з тим, що таке від»єднання було проведено, 04.01.2007 року звернувся із заявою до ЛКП «Затишне» з проханням анулювати рахунки за центральне опалення та гаряче водопостачання з жовтня 2006 року, яка проігнорована ЛКП «Затишне».

Акт про відключення складено комісією ЛКП «Затишне» 28.09.2008 року, однак фактичне відключення від мережі відбулось у 2006 році, що суд не взяв до уваги.

Звертає увагу на те, що договір між ЛКП «Затишне» та ОСОБА_2 про надання житлово-комунальних послуг, не укладався.

Вважає, що ЛКП «Затишне» не надано доказів про фактичне надання послуг відповідачу, тому вимога про оплату таких є безпідставною.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Представник позивача ЛКП «Затишне» будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що згідно рішення Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року, саме ЛКП визначені виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова.

Крім цього, суд звернув увагу на те, що обов»язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не лише на договорі, але й на законі, тому відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати таких.

Офіційне документальне оформлення відключення квартири АДРЕСА_2 від центрального опалення відбулося у 2008 році, при цьому після такого відключення відповідач здійснював оплату заборгованості, що згідно із висновком суду, вказує на визнання відповідачем боргу, відтак суд стягнув заборгованість з врахуванням різниці проплаченої суми боргу.

Також, суд вказав, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, проте, сторона відповідача з таким клопотанням не зверталася, при цьому подання заяви позивачем про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності, тому не застосував наслідки спливу позовної давності.

Враховуючи наявні в матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції докази, колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду відповідають вимогам закону.

З довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописку № 34 від 17.01.2015 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Згідно Розпорядження голови Франківської районної адміністрації ЛМР № 1568 від 30.11.2001 р., будинок № 11 по вул. Моршинська, у м. Львові, в якому знаходиться квартира № 44, перебуває на обслуговуванні у ЛКП «Затишне».

Звертаючись в суд з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у відповідному розмірі, позивач посилався на факт надання послуг відповідачу, та часткову оплату вартості таких послуг відповідачем, відтак існування фактичних договірних відносин.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 ЖК УРСР передбачено, що наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Тобто, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

10.04.2006 року відповідач звернувся з заявою на ім»я начальника ЛКП «Затишне» про проведення від»єднання його квартири від теплової мережі (а.с. 37).

Розпорядженням № 1859 від 16.10.2006 р. «Про заміну опалення в квартирі АДРЕСА_3» відповідачу ОСОБА_2 дозволено здійснити проектування системи автономного опалення та гарячого водопостачання з відключенням від системи центрального опалення та гарячого водопостачання (а.с. 34).

Разом з цим, судом встановлено, що документальне оформлення відключення квартири АДРЕСА_4 від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП відбулось у 2008 року, що підтверджується актом від 17.09.2008 року, який затверджений рішенням комісії з прийняття в експлуатацію влаштованих систем автономного опалення в будинках з централізованим теплопостачанням, протокол від 25.09.2008 року, (а.с. 39).

З розрахунку заборгованості з центрального опалення, поданого представником позивача вбачається, що заборгованість за квартирою № 44 по вул. Моршинська, 11 у м. Львові станом на серпень 2008 року становить 3219,47 грн. (а.с. 9-10).

Також, з матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 після відключення квартири від центрального опалення та складання акту 17.09.2008 року, здійснював оплату заборгованості, а саме: в лютому 2009 року в сумі 168,32 грн., у вересені 2013 року в сумі 100,00 грн., в лютому 2014 року в сумі 88,50 грн., що вказує на визнання ним боргу, надання позивачем житлово-комунальних послуг та користування такими відповідачем.

Правова позиція щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року, по справі № 6-1192цс15, висновок по якій відповідно до ст. 360-7 ЦПК України маж враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

У вказаному висновку Верховний Суд України звернув увагу на те, що відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Відтак, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що відповідач зобов»язаний сплатити вартість наданих послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання до часу офіційного відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, яке відбулось 17.09.2008 року.

З розрахунку заборгованості, враховуючи часткові оплати, вбачається, що борг відповідача за надані послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання станом на день розгляду справи складає 2862,65 грн., які суд підставно стягнув з відповідача.

Відповідач не спростував в установленому порядку суму заборгованості та не надав доказів протилежного.

В свою чергу, суд першої інстанції вірно зазначив, що подання заяви про видачу судового наказу та видача його судом перериває перебіг позовної давності, відтак позовна давність була перервана у червні 2012 року, коли позивач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу, при цьому такий наказ № 2н/1326/857/2012 від 08.06.2012 року скасований ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2012 року (а.с. 11), крім цього із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності сторона відповідача не зверталася

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_4