У Х В А Л А

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання причин пропущення строку для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 18 лютого 2015 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Апеляційний суд Одеської області 17 листопада 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив: визначив їй додатковий строк для прийняття спадщини, після померлої сестри ОСОБА_6, у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила, рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року скасувала та залишила в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року.

22 червня 2016 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статті 1272 Цивільного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 січня 2011 року, 26 червня 2013 року та 30 червня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з підстав того, що зазначена нею причина пропуску строку не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. При цьому суд касаційної інстанції послався на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 4 листопада 2015 року (№ 6-1486цс15) про те, що якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Наданими для порівняння ухвалами від 24 січня 2011 року та 30 червня 2016 року Вищий спеціалізований суд України залишив без змін ухвалені у справі рішення, якими визначено позивачам додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, суди установили, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини з поважних причин, які свідчать про наявність об'єктивних, непереборних та істотних труднощів для подання заяви в установлений строк.

У зазначених ухвалах та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, встановлено різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2013 року не може бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі рішення судів попередніх інстанцій та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання причин пропущення строку для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко