АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/5638/16 Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и л а:

12 липня 2016 року державний виконавець Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України, до виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань, покладених на неї згідно рішення суду.

В обґрунтування доводів подання посилався на те, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області перебуває ВП №46987963 по виконанню виконавчого листа №640/21022/13-ц виданого 19.02.2016 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 49692,00 грн.

На даний момент рішення суду боржником не виконано.

З метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до ДФС України, ПФУ. 10.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

13.08.2015 року, 14.04.2016 року, 30.06.2016 року державним виконавцем було здійснено виходи за адресою боржника, але двері ніхто не відчиняв, у звязку з чим встановити майновий стан ОСОБА_3 не виявилось можливим.

Боржником рішення суду про стягнення заборгованості в добровільному порядку не виконано, боржник має невиконані зобовязання на території України та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, що є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2016 року у задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою подання державного виконавця задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник Київського ВДВС та ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, причину неявки не повідомили.

ОСОБА_4 просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши обставини справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного:

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області не надано доказів того, що ним вживались усі можливі заходи для виконання рішення суду, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», крім того не надано доказів, які б підтвердили факт, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, оскільки відсутні відомості про отримання боржником викликів державного виконавця.

Колегія суддів погодитися з таким висновком суду першої інстанції не може, виходячи з наступного.

Розглядом справи достеменно встановлено, що 27 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування гарантійної суми в розмірі 49200,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 гарантійну суму в розмірі 49200 грн. та судові витрати в розмірі 492,00 грн.

20 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду.

За результатами нового розгляду позову ОСОБА_1 про відшкодування гарантійної суми 26 січня 2015 року було ухвалене рішення судом першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 гарантійної суми в розмірі 49200 грн. та судові витрати в розмірі 492,00 грн. а всього 49692,00 грн..

Копію рішення судом було направлено на адресу ОСОБА_3, яку вона отримала 06 лютого 2015 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення кореспонденції (а.с.136).

На підставі вказаного рішення Київським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист від 19 лютого 2015 року (а.с.142-143).

13 березня 2015 року старшим державним виконавцем Сайченко Я.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №ВП46987963.

З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем були направлені запити до:

-Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та ін. фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями. (згідно відповіді від 16.03.2016 року юридичну особу ліквідовано (припинено) фізичну особу - підприємця припинено);

-Пенсійного фонду Украйни про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, (згідно відповіді від 16.04.2015 року - інформацію не знайдено);

-ВДАІ з обслуговування Київського р-ну м. Харкова (згідно відповіді - автотранспортні засоби не зареєстровані).

13 серпня 2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим у звязку з тим, що особа, яка проживає за вказаною адресою не представилася, двері відчинити відмовилась, будь-яких даних надавати відмовилася, про що свідчить акт ВП-46987953.

Відповідно даним паспорта ОСОБА_3 (а.с. 41-42) та за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області (а.с.44) боржник ОСОБА_3 проживає за адресою: м. Харків, вул.. сумська №124 кв. 82, де зареєстрована з 02 квітня 2003 року.

Власником вказаній квартири є ОСОБА_5, онукою якої є ОСОБА_3г., як це вбачається із наявної у справі довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.70).

Вказана довідка погоджується з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав щодо відсутності у боржника нерухомого майна.

Дослідженням матеріалів цивільної справи встановлено, що ОСОБА_3 про наявність спору про стягнення з неї спірної суми було відомо ще з січня 2014 року (а.с.50).

У звязку з неодноразовою неявкою в судові засідання відповідача у справі було ухвалене заочне рішення 26 лютого 2014 року, яке було скасоване 06 жовтня 2014 року судом першої інстанції в порядку ст. 231 ЦПК України та справу було призначено до розгляду на 16 жовтня 2014 року (а.с.90).

ОСОБА_3 неодноразово зверталася до суду з заявами, клопотаннями щодо перенесення розгляду справи, тим самим затягувала вирішення спору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування гарантійної суми задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 гарантійну суму в розмірі 49200 грн. та судові витрати в розмірі 492,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-ХІV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому таке обмеження є можливим виключно у випадку ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При вирішенні питання щодо обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України судова колегія приймає до уваги відношення останньої до наявності у неї зобовязання по виконанню рішення, що в наданий строк для добровільного виконання рішення мір по його виконанню не приймає, вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню рішення результатів не дають, оскільки у боржника відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Сукупність приведених обставин свідчить про факт ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України - скасуванню, а подання державного виконавця Київського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.2 ч. 1 ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2016 року скасувати.

Подання державного виконавця Київського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -