Справа № 350/1099/15-ц
Провадження № 22-ц/779/34/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В. Г. В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рожнятівського районного суду від 12 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.03.2008 року ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 4077 грн.20 коп., з них: 781 грн.20коп. - заборгованість за кредитом; 1763 грн.75 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1100 грн. - пеня та комісія, а також 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 182 грн.25 коп. - штраф (процентна складова).

З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції не визначив моменту недотримання боржником строку погашення чергового платежу, а відтак і початку перебігу позовної давності та не врахував підстав переривання позовної давності.

Судом не встановлено, коли відповідачем здійснено останній платіж. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж проведений боржником 30.07.2012 року у розмірі 180 грн. Згідно ст.364 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання боргу.

З позовом до суду позивач звернувся 28.07.2015 року, тобто в межах загального трьохрічного строку позовної давності.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов банку задоволити у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам Закону, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви кредитора, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 4077 грн.20 коп. (а.с.3-5).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачу 07.03.2008 року, становить 2 роки і закінчився 07.03.2010 року. Оскільки згідно умов кредитного договору строк його дії відповідає строку дії картки, то звернувшись до суду із позовом 28.07.2015 року, позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.ст.256,257,261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися

В силу дії ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2015 року відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву про застосування строку позовної давності, яка взята до уваги судом першої інстанції (а.с.39).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 30.07.2012 року на рахунок було внесено 180 грн. на погашення кредитної заборгованості (а.с.4), що свідчить про визнання відповідачем боргу та є перериванням строку позовної давності в розумінні ч.1 ст.264 ЦК України.

Отже, подавши позов 28.07.2015 року, позивач звернувся до суду за захистом свого права у межах загального строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 526,612,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розрахунку станом на 30.06.2015 року заборгованість ОСОБА_2 становить 4077 грн.20 коп., з них: 781 грн.20коп. - заборгованість за кредитом; 1763 грн.75 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1100 грн. - пеня та комісія, а також 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 182 грн.25 коп. - штраф (процентна складова), (а.с.3-5).

Статтею 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна скорочена позовна давність в один рік. Відтак стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правовий висновок Верховного Суду України № 6-160цс14 від 19.11.2014).

За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

(правовий висновок Верховного Суду України № 6-246цс14 від 11.02.2015).

Враховуючи вищенаведене, а також наявність у матеріалах справи заяви ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності від 12.10.2015 року (а.с.39), нарахована позивачем пеня підлягає стягненню в межах строку позовної давності, тобто в межах одного року (з 30.07.2014 року по 28.07.2015 року), а саме в розмірі 330 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 07.02.2008 року в розмірі 3307 грн.20 коп., з них: 781 грн.20коп. - заборгованість за кредитом; 1763 грн.75 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 330 грн. - пеня та комісія, 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 182 грн.25 коп. - штраф (процентна складова).

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 12 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.02.2008 року задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3307 грн.20 коп., заборгованості за кредитним договором, з яких

781 грн.20коп. - заборгованість за кредитом;

1763 грн.75 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом;

330 грн. - пеня та комісія,

250 грн. - штраф (фіксована частина)

182 грн.25 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнути ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 243,60 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В.

Соколовський В.М.