У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року та касаційну скаргу представника Львівської обласної філармонії - Богдан Зоряни Сергіївни на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської обласної філармонії про виплату компенсації за невчасно виплачену заробітну плату; відшкодування моральної шкоди та зобов'язання видати дублікат трудової книжки, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що в період з 12 липня 2004 року по 15 вересня 2010 року працював юрисконсультом у Львівській обласній філармонії. Зазначав, що рішенням Апеляційного суду Львівської області 18 серпня 2014 року стягнуто з Львівської обласної філармонії на користь ОСОБА_2 24 815 грн 52 коп. невиплаченої надбавки до посадового окладу, з яких підлягають стягненню обов'язкові платежі та збори. Однак, відповідач не виконав рішення суду в добровільному порядку, чим позбавив його права на перерахунок пенсії. Виплата вказаної надбавки проведена з порушенням строків виплати, а тому відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» йому належить компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку пропуском строку її виплати.

Посилаючись на вказані обставини просив суд стягнути з відповідача 38 984 грн 75 коп. - компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, а також відшкодувати завдану неправомірними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада

2015 року в частині відмови у задоволенні позову про виплату компенсації за невчасно виплачену заробітну плату та ухвалено нове рішення в цій частині, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Львівську обласну філармонію виплатити ОСОБА_2 компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 38 984 грн 75 коп.

У решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 50 000 грн моральної шкоди.

Представник Львівської обласної філармонії Богдан З.С., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційних скарг та оскаржуваними судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційні скарги є необґрунтованими, а викладені в них доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності встановлений ч. 1

ст. 233 КЗпП України щодо вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів. З приводу вирішення позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів незаконних дій Львівської обласної філармонії, які призвели до його фізичних і моральних страждань. В частині вимог про зобов'язання Львівської обласної філармонії видати «дублікат» трудової книжки судом встановлено, що ОСОБА_2 з такою вимогою не звертався до адміністрації філармонії, а тому зазначені вимоги є безпідставними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у виплаті компенсації за невчасно виплачену заробітну плату та ухвалюючи нове рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції керувався позицією Конституційного Суду України, викладеною у справі № 1-18/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України від 15 жовтня 2013 року та виходив з того, що ОСОБА_2 має право звернутись із позовом про стягнення сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком незалежно від того чи були такі суми нараховані роботодавцем. При цьому на спростування наданого позивачем розрахунку суми компенсації Львівською обласною філармонією не надано жодних доказів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

В частині вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів апеляційної інстанції погодилась із висновками суду першої інстанції.

У частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання видати дублікат трудової книжки рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та складається із основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Зокрема, додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Положенням ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо.

Враховуючи зазначене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо права позивача звернутись із позовом про стягнення сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком незалежно від того чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Вказаний висновок узгоджується із ст. 233 КЗпП України та рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, яке є обов'язковим до виконання на території України.

Доводи касаційної скарги представника Львівської обласної філармонії Богдан З.С. зазначених висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які регулюють ці відносини.

Доводи касаційної скарги представника Львівської обласної філармонії Богдан З.С. щодо невірного розрахунку заборгованості були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України не підлягає встановленню під час розгляду справи в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року та касаційною скаргою представника Львівської обласної філармонії - БогданЗоряни Сергіївни на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської обласної філармонії про виплату компенсації за невчасно виплачену заробітну плату; відшкодування моральної шкоди та зобов'язання видати дублікат трудової книжки, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович