Справа № 214/6933/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Ткаченко К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та зустрічним уточненим позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У своєму позові ОСОБА_1 просить суд визнати свого сина ОСОБА_1 таким, що втратив право користування належною йому квартирою №1, розташованою в будинку №54 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим у зазначеній квартирі, з липня 2014 року, забравши всі свої речі, переїхав проживати до своєї матері його колишньої дружини ОСОБА_5 та з того часу в його квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує.

У своєму зустрічному позові, надалі уточненому, ОСОБА_1 просить суд вселити його до спірної квартири та встановити порядок її користуванням, закріпивши за ним право користування однією з кімнат, оскільки він зареєстрований в спірній квартирі та проживав у ній до 2014 року, іншого житла не має, його батько позивач за первісним позовом ОСОБА_1 перешкоджає йому проживати у спірній квартирі: у 2014 році після погіршення між ними відносин батько вигнав його з квартири, вивізши всі його речі до його матері, тому він вимушений проживати в іншому жилому приміщенні.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги на підставах, у ньому викладених, зустрічні позовні вимоги не визнали, зазначивши про їх безпідставність: так, ОСОБА_1 у липні 2014 року, забравши свої речі, добровільно залишив спірну квартиру, проживав у своєї матері, яка має у володінні двоповерховий будинок на відміну від його квартири, яка складається із трьох кімнат та в якій проживає позивач за первісним позовом ОСОБА_1 разом із своєю дружиною та її малолітньою дитиною.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник підтримали уточнений зустрічний позов у повному обсязі на підставах, в ньому зазначених, первісних позовних вимог не визнали, зазначивши про їх необґрунтованість, ОСОБА_1 суду пояснив, що бажає проживати з батьком, оскільки місце, де він тренується, знаходиться недалеко від спірної квартири, у звязку з чим він не хоче проживати разом з матірю, що його мати має двохповерховий будинок, що складається із 8-ми кімнат, що останні півтора року він проживає зі своєю дівчиною у її квартирі.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є її колишнім зятем, а відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 її онуком, що раніше у батька з сином були добрі відносини, що батько дійсно привозив речі сина до своєї колишньої дружини її дочки, з якою вона проживає в її двохповерховому будинку та яка особисто вирішила, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 буде проживати з нею, у нього в будинку була своя окрема кімната, в якій він жив та зберігав свої речі, чи вирішив особисто її онук проживати зі своєю матірю вона не знає.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 це її чоловік, що його син ОСОБА_1 із серпня 2014 року до спірної квартири не приходить, однак не тому, що її чоловік перешкоджає йому в цьому, а особисто прийнявши таке рішення.

Свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні показала, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 це її син, а відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 її онук, стосунки у неї з онуком добрі, що він з 2014 року у батька не жив, а іноді періодично перебував, що після розлучення її сина з матірю онука останній переїхав жити до матері в її будинок, а зараз онук живе зі своєю дівчиною в її житлі.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Так, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є власником квартири №1, розташованої в будинку №54 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі (надалі Спірна квартира), в якій він зареєстрований та проживає зі своєю дружиною ОСОБА_7 та її малолітньою дитиною ОСОБА_8, в якій також зареєстрований його син відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 (а.с.7-9, 26).

Отже, розглядаючи позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування Спірною квартирою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як пояснив у судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_1, з батьком у нього дуже напружені відносини, однак його бажання проживати в Спірній квартирі обумовлене близьким знаходженням від неї місця, де він тренується, що він біля півтора року проживає зі своєю дівчиною в її квартирі, що у нього нормальні відносини зі своєю матірю, яка має двохповерховий будинок, що складається із 8-ми кімнат, в якому він проживав та мав окрему кімнату, тоді як у Спірній квартири лише три кімнати, в яких проживає його батько, його дружина та її малолітня дитина, і як він бачить своє сумісне проживання разом з усіма ними він не знає, що в 2014 році батько вигнав його зі Спірної квартири та відвіз його речі до його матері, однак не підтвердив цих обставин належними доказами відповідними заявами до правоохоронних органів, позовами тощо.

Як убачається з позовної заяви матері ОСОБА_1 до позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів та відповідних судових рішень, відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 із 2014 року проживав разом з матірю та знаходився на її утриманні, що і стало підставою для стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 (а.с.80-83).

Як убачається з показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1, після розірвання шлюбу між матірю відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 та позивачем за первісним позовом ОСОБА_1, мати вирішила, що дитина буде проживати з нею у належному їй двоповерховому будинку, в якому є окрема кімната, в якій і проживав відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 та зберігав свої речі, що в 2014 році останній сам залишив Спірну квартиру та лише періодично перебував у Спірній квартирі, а останні півтора року він взагалі проживає зі своєю дівчиною в її квартирі.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 добровільно залишив Спірну квартиру, не проживає в ній без поважних причин понад один рік, обставин, які б указували на поважність причин його відсутності у Спірній квартирі, судом не встановлено, а ОСОБА_1 не доведено, а відтак є підстави вважати, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 втратив право користування Спірною квартирою.

Отже, за таких обставин суд уважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні уточнені вимоги про вселення ОСОБА_1 до Спірної квартири задоволенню не підлягають у звязку з їх необґрунтованістю.

Позаяк решта зустрічних вимог про встановлення порядку користування Спірною квартирою шляхом закріплення за ОСОБА_1 права користування однією з кімнат є похідною від вимог про вселення, а відтак в їх задоволенні також слід відмовити.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та про відмову в задоволенні уточненого зустрічного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою №1, розташованою в будинку №54 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі.

У задоволенні зустрічних уточнених позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.