Справа №2-2509/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд» про звернення стягнення на заставлене майно,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом, в якому просить звернути стягнення на заставлене згідно іпотечного договору від 11.02.2008 року за реєстровим №398 майно, що належить ОСОБА_1, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,4 кв.м.,, житловою площею 59,8 кв.м. та трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м., для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 1 290 127,98 грн.; виселити ОСОБА_1 з двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., що передана в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» у звязку зверненням на нього стягнення; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Євробуд» був укладений кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії №600/02,2-09/006 від 11.02.2008 року, згідно з яким третій особі було надано кредит в межах ліміту 1 200 000,00 гривень зі сплатою 19% процентів річних, та з кінцевим терміном повернення заборгованості 10.02.2011 року. Кредит надавався на поповнення обігових коштів. Позичальник своїх договірних зобовязань не виконав, внаслідок чого станом на 08.08.2011 року виникла заборгованість 1290127,08 гривень, з яких: 1175447,86 грн. основна сума кредиту; 23 676,67 грн. відсотки за користування кредитом; 90172,42 грн. пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, нараховану з 11.02.2011 року по 07.08.2011 року; 831,03 грн. пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 30.03.2011 року по 07.08.2011 року. В забезпечення виконання зобовязань по даному кредитному договору з ОСОБА_1 .О. був укладений іпотечний договір за реєстровим №398 від 11.02.2008 року, згідно умов яких відповідач передає в іпотеку «Іпотекодержателю» у якості забезпечення виконання основного зобовязання нерухоме майно: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,4 кв.м.,, житловою площею 59,8 кв.м. та трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м. Згідно умов іпотечного договору від 11.02.2008 року ( п.п.2.4.3, 2.4.4) за невиконання або неналежне виконання «Позичальником» умов договору, кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши, при цьому, заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити.

Відповідачі не зявились в судові засідання, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені. Позивачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без їхньої участі до суду не надходило.

При цьому, суд враховує те, що відповідач по справі ОСОБА_1 неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, однак доказів поважності не надавав.

Крім того, подане письмове клопотання представника відповідача ОСОБА_3 від 27.10.2016 року про відкладення розгляду справи не підтверджено жодними доказами, які б свідчили про поважність причин неявки в судове засідання.

Відповідно до ст.16 ч.1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, проте згідно ст.13 ч.2 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Крім того, особи, які беруть участь у справі, не повинні зловживати своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 27 ЦПК України, зокрема, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» слід задовольнити частково з наступних підстав.

Ухвалою суду ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Євробуд» був укладений кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії №600/02,2-09/006 від 11.02.2008 року, згідно з яким третій особі було надано кредит в межах ліміту 1 200 000,00 гривень зі сплатою 19% процентів річних, та з кінцевим терміном повернення заборгованості 10.02.2011 року. (а.с.11-16).

У відповідності до п.2.7 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником в порядку та строки,передбачені в п.п. 1.1.1. цього Договору. Згідно п. 2.4. кредитного договору нараховані в порядку, передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Сторони прийшли до згоди, що в якості забезпечення всіх своїх зобовязань за цим договором, позичальник, керуючись положеннями чинного законодавства, та умовами цього договору, зобовязується забезпечити передачу майновим поручителем в іпотеку банку предмет іпотеки, що перебуває у власності майнового поручителя (п. 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань по цьому договору, позичальник несе відповідальність у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до умов договору про надання відновлюваної кредитної лінії №600/02,2-09/006 від 11.02.2008 року, а саме: п.3.3.15 на вимогу Кредитора у випадках, передбачених у п.п.2.13.3, 2.15.1, 3.2.7, 3.2.8 цього Договору, достроково протягом 30 календарних днів після отримання Позичальником письмової вимоги Кредитора, повернути Кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку ( пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобовязання у випадках, в порядку та в строки, що передбачені в пункті 5.4 цього Договору.

Крім того, встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 .О. був укладений іпотечний договір за реєстровим №398 від 11.02.2008 року, згідно умов яких відповідач передає в іпотеку «Іпотекодержателю» у якості забезпечення виконання основного зобовязання нерухоме майно: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 93,4 кв.м.,, житловою площею 59,8 кв.м. та трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м.

Двохкімнатна квартира належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 22.03.2007 року за реєстровим №709.

Трьохкімнатна квартира належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 24.04.2007 року за реєстровим №1107.

У відповідності до п. 2.4.3. договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити всі боргові зобовязання не сплачені боржником і вимоги стосовно повного відшкодування збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобовязань за цим договором, а також всі фактичні витрати, понесені іпотекодержателем у звязку з реалізацією предмету іпотеки.

Вартість предмету іпотеки на момент укладення договору встановлена за домовленістю сторін договору у розмірі 1 721 324,00 грн. (п. 1.1. договору іпотеки).

05.08.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м. ( а.с.114).

01.09.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє від імені громадянина ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м. ( а.с.118).

05.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м. ( а.с.123).

01.09.2011 року між між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє від імені громадянина ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м. ( а.с.128).

Судом встановлено,що Позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за договором у встановлені строки договором, внаслідок чого станом на 08.08.2011 року виникла заборгованість 1290127,08 гривень, з яких: 1175447,86 грн. основна сума кредиту; 23 676,67 грн. відсотки за користування кредитом; 90172,42 грн. пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, нараховану з 11.02.2011 року по 07.08.2011 року; 831,03 грн. пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 30.03.2011 року по 07.08.2011 року.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки.

Згідно п. 2.4.3., 2.4.4., статті 4 Іпотечного договору та ст. 12, 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель, через суд має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст.1 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно у випадках порушення позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених договором відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі.

Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: - переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки; продажу предмету іпотеки будь-якій особі (розділ 6 договору іпотеки).

Відповідно до приписів ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно здоговором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. (стаття 35 Закону України «Про іпотеку" від 05.06.2003 р.).

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання.

У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором в тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття права власності на предмет іпотеки (ст. 23 ЗУ «Про іпотеку»).

У відповідності до п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Пункти 37-38 Постанови передбачають, що невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

У випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Згідно п. 39 Постанови, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

У відповідності до п. 42 Постанови, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому,суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки, та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення.

Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку".

Частина 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення предмета застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходить у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається відступлення заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та слід звернути стягнення на предмет іпотеки:

- двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., яка належить ОСОБА_2;

- трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м.,

переданих в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк», на підставі договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий №398, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмету іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості за кредитом в сумі 1 290 127,98 грн., з яких 1 175 447,86 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23 676,67 грн. процентів за користування кредитними коштами, 91 003,45 грн. пені.

При цьому, суд враховує, що, у відповідності до ч. 4 ст. 9, ст.. 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк (п. 43 Постанови).

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 отримував відповідну письмову вимогу про звільнення житлового приміщення, позивачем суду не надано.

Окрім цього, стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 611, 651 ЦК України, ст. 10, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд» про звернення стягнення на заставлене майно - задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

- двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 93,4 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., та

- трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 112,7 кв.м., житловою площею 74,5 кв.м., які належать ОСОБА_2, та передані в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий №398, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмету іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості за кредитом в сумі 1 290 127,98 грн., з яких 1 175 447,86 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23 676,67 грн. процентів за користування кредитними коштами, 91 003,45 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений ним судовий збір в сумі 1700,00 гривень та 120,00 гривень витрат за інформаційно технічне забезпечення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Городецька