_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9540/16-ц
Провадження № 2/520/4360/16
УХВАЛА

06.10.2016

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2016 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2016 року зазначений позов, був залишений без руху та запропоновано позивачам протягом п'яти днів, з дня отримання ухвали, усунути зазначені недоліки в ухвалі суду.

Згідно резолютивної частини ухвали про залишення позовної заяви без руху від 29.08.2016 позивачі були попереджені судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

03 жовтня 2016 року до Київського районного суду м. Одеси від позивачів надійшла заява, в обґрунтування якої зазначено, що при здійсненні правосуддя у цивільному судочинстві, суд повинен вирішити питання повязані з судовими витратами у чіткій відповідності до ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» та іншими нормативно правовими актами України. Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб які беруть участь у справі, не може покладатись обовязок нести витрати, що не передбачені законодавством, у звязку з чим, позивачі просили відкрити провадження за даною позовною заявою.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, розглянувши заяву позивачів, суддя дійшов до наступного.

Згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 6 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, встановлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4, ч.2 Закону України «Про судовий збір» - за подання заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 551,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана двома позивачами, при цьому до позовної заяви долучено квитанцію від 10.08.2016 №210142868 про сплату судового збору саме ОСОБА_2 у розмірі 551,20 грн.

Посилання позивачів на п. 10 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого вказано, що у разі обєднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК України, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону №3674-VI), в даному випадку недоречні, оскільки стосуються сплати судового збору за позови майнового характеру, за якими розмір судового збору визначається виходячи з ціни позову, та у цьому випадку дійсно судовий збір може бути сплачений лише одним з позивачів в загальній сумі, яка визначається з ціни позову. Отже, висновки позивачів на чинному законодавстві не ґрунтуються та випливають з невірного розуміння норм чинного законодавства та розяснень ВССУ, тому у даному випадку слід керуватися абз. 2 ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин, позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - вважати неподаною, в іншій частині вимог позовна заява підлягає відкриттю.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 119,121 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір»,-

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовну заяву в частині ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - вважати неподаною.

Призначити судове засідання на 17 листопада 2016 року на 14.00 годину за участю сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Роз`яснити особам, що беруть участь у справі вимоги ст.131 ЦПК України, а саме, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Направити копію позовної заяви відповідачу з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати у строк до судового засідання письмові заперечення щодо заяви та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала в частині залишення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням неподаними, може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання ухвали, в іншій частині позовних вимог може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності.

Суддя Бескровний Я. В.