У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 та скасування актів і постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій зазначала, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження № 46503043 про примусове виконання виконавчого листа від 29 грудня 2014 року про вселення ОСОБА_8 у квартиру АДРЕСА_1 та виселення із зазначеної квартири ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 За результатами проведених дій старшим державним виконавцем ОСОБА_7 складено наступні документи: акти державного виконавця від 09, 10 та 17 липня 2015 року, акт опису й арешту майна, розпочатий 17 липня та закінченого 20 липня 2015 року, постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 липня 2015 року за № ВП 46326325, ВП № 46326554, ВП № 46326084, ВП № 46325760.

Вважала, що, вчиняючи виконавчі дії щодо виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області про виселення з квартири ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_10, старший державний виконавець ОСОБА_7 провів їх упереджено та необ'єктивно, тому просила визнати його дії неправомірними і незаконними та скасувати складені ним документи.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі виконавчого листа від 29 грудня 2014 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 02 лютого 2015 року, відкрито виконавче провадження про виселення ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 із квартири АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

ОСОБА_6, за адресою, вказаною у виконавчому документі: квартири АДРЕСА_1, направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, однак відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а. с. 66).

Постанову про відкриття виконавчого провадження про виселення 08 квітня 2015 року ОСОБА_6 вручено під підпис (а. с. 69, зворот).

У період з 12 травня по 20 липня 2015 року за вказаним виконавчим провадження проводилися виконавчі дії, державним виконавцем Сергієнком О.М. складено акти:

− 09 липня 2015 року - про перенесення виконавчих дій у зв'язку з тим, що все майно не описане (а. с. 74).

− 10 липня 2015 року - про перенесення виконавчих дій за письмовою заявою боржників (а. с. 76, 77).

− 17 липня 2015 року - про перенесення виконавчих дій у зв'язку з тим, що все майно не описане (а. с. 78).

− 20 липня 2015 року - акт опису й арешту майна та постанова про закінчення виконавчих дій (а. с. 27, 33).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що понятими можуть бути запрошені будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у провадженні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, підлеглістю чи підконтрольністю. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше двох.

Належних доказів у силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження доводів щодо неправомірного залучення понятих, які мають особисту зацікавленість у провадженні виконавчих дій, заявником не надано.

Відповідно до п. 4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Згідно з п. 8.6 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року № 489/20802 (далі - Інструкція), при виконанні рішення про виселення боржника його майно може бути передане державним виконавцем на зберігання на строк не більше двох місяців. Майно в цьому випадку описується за правилами, встановленими для опису й арешту майна. Арешт на майно в цьому випадку не накладається. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному Законом. Отримані від реалізації кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику. У разі якщо майно не було реалізовано, державний виконавець повідомляє органи державної податкової служби для здійснення подальшого розпорядження ним у порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

При виконанні примусового виселення боржників із займаної квартири було описане майно та передано на відповідальне збереження ОСОБА_12, про що складено акт опису й арешту майна від 20 липня 2015 року (а. с.27).

Суди правильно вказали, що акт опису та арешту майна був складений не з метою здійснення реалізації арештованого майна, що підлягає стягненню, а з метою його збереження та усунення порушень і прав боржників, а дії державного виконавця відповідають вимогам закону. Оцінка майна застосовується до майна, яке підлягає арешту для забезпечення реалізації виконання рішення суду щодо грошових зобов'язань, а не виконання рішення суду про виселення.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги, оскільки державним виконавцем проведено виконавчі дії відповідно до вимог ст. ст. 78, 49 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802; рішення суду про виселення фактично виконано, що визнано сторонами.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік