Справа № 752/9293/16-ц
Провадження по справі № 2-з/752/162/16
У Х В А Л А

03.10.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участю секретаря судового засідання Лебедєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

у провадженні судді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя та позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 по визнання недійсним окремої частини правочину.

Представник позивача подала клопотання про забезпечення позову, з тих підстав, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, оскільки спільне майно зареєстроване на ім»я відповідача ОСОБА_3, а тому остання має можливість у будь-який час відчужити його на користь інших осіб.

У судовому засіданні сторони відсутні.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, представник позивача у справі ОСОБА_1 просить накласти арешт на майно, що належить на праві власності відповідачу за заявленими позовними вимогами.

Проте, за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єктів нерухомого майна - машиномісця АДРЕСА_1 та нежилих приміщень з АДРЕСА_2 його власником сформованої 29.09.2016 року його власником є ОСОБА_4

Наразі, власник зазначеного вище нерухомого майна ОСОБА_4 не є стороною за заявленими вимогами, які просить забезпечити заявник, між власником майна та заявником відсутній спір, а відтак підстави для накладення арешту на нерухоме майно - машиномісце АДРЕСА_1 та нежилі приміщення з АДРЕСА_2, що належать на праві власності ОСОБА_4 у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, заявленого до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня проголошення або отримання її копії, особами, що не були присутніми в судовому засіданні.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.