13.01.2016 227/5554/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Хоменко Д.Є.

за участю

секретаря - Малашко С.В.

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та на земельну ділянку площею 0,14 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_3, який проживав за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно - зазначений житловий будинок з надвірними побудовами та земельна ділянка.

З метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак на теперішній час не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з тим, що до правоустановчого документа на спадковий будинок - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Добропільською державною нотаріальною конторою 26 червня 2011р. реєстраційний номер 626, не додано витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно оформлений відповідним бюро технічної інвентаризації. Зазначає, що не може зареєструвати вказане майно на сьогоднішній день, так як власник будинку помер. Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 його батька ОСОБА_3, на спадковий житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву до суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Від представника відповідача, ОСОБА_2, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Суд вважає, що на спірні правовідносини у даній справі поширюються норми Цивільного кодексу України 2004 року.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, відкрилась спадщина, до її складу входили житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами та земельна ділянка. Площею 0,14га. (кадастровий номер НОМЕР_1, вид використання: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), які розташовані в АДРЕСА_1.

30 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Другої Добропільської державної нотаріальної контори із заявою № 333 про прийняття та видачу свідоцтва на право спадщини на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 його батька ОСОБА_3

Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 його батька ОСОБА_3 на спадковий житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1, відмовлено на підставі того, що відсутній документ про державну реєстрацію права власності на спадковий житловий будинок.

Таким чином, подавши заяву до нотаріальної контори позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, та земельної ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

У зв'язку з тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Разом з тим, аналізуючи норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно.

Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зважаючи на те, що п.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (у редакції на момент спірних правовідносин) передбачає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача сторони правочину, за яким виникло право уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках передбачених цим Законом. Тобто право власності на дане майно може бути зареєстровано тільки власником, тому спадкоємець немає можливості здійснити реєстрацію в органах БТІ.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав суб'єктів права власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов'язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права.

На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні на підставі наявних матеріалів справи вбачається неможливість оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку, тому визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельну ділянку є єдиним способом захисту його прав отримати спадщину.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами та земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1, які належали померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Керуючись ст.ст.328,392,386, 1216 ЦК України, ст.ст.2,16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем міста Білицьке, Добропільського району, Донецької області, право власності в порядку спадкування на житловий будинок разом з надвірними побудовами та спорудами, а саме: А-1 - житловий будинок, загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею - 32,5 кв.м., допоміжною площею - 18,3 кв.м., а-1- нежила прибудова, Пг- погріб, а1-ганок, Б-1- літня кухня, б-1- тамбур, В-1- сарай, Г-1 - сарай, Д-1 - вбиральня, Е-1- сарай, Ж-1- навіс, № 1-паркан № 2- ворота, № 3-паркан, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем міста Білицьке, Добропільського району, Донецької області, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,14 га., належної ОСОБА_4, на підставі державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_2, виданого 28 січня 2000 року на підставі рішення Світловської с/ради від 03.10.1996 року, б/н, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Є.Хоменко