Справа № 128/2861/16-ц
УХВАЛА

11 жовтня 2016 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, за участі третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та про визнання незаконною ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана позовна заява.

Із суті позовних вимог, вбачається, що позивач за даним позовом позивач просить визнати незаконною ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.06.2016 року та стягнути з Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 20 000 грн моральної шкоди, оскільки як вважає позивач що йому створювалися перешкоди на право звернення до суду. Оскільки позовні заяви позивача залишалися без руху, у звязку з несплатою ним судового збору та суд не звільняв його від сплати судового збору.

Позивач вважає, що Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області порушив право на звернення до суду позивача за захистом своїх законний прав та інтересів.

Просить суд визнати незаконною ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.06.2016 року та стягнути з Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 20 000 грн моральної шкоди.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1, слід відмовити у відкритті провадження у справі, на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України , так як дана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 Цивільного процесуального Кодексу України ( далі- ЦПК України), суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п'ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) від 23 травня 2001 року N 6-рп/2001, вбачається , що положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України ( в редакції 1963 року) про те, що судам не підвідомчі скарги "на акти і дії службових осіб суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження", що треба розуміти так, що судами не розглядаються скарги громадян у порядку, передбаченому главою 31-А цього Кодексу, на акти і дії суддів, пов'язані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством України. Акти, дії або бездіяльність осадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені громадянами в судовому порядку відповідно до глави 31-А Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Аналогічне розяснення міститься і у п.22 розяснень Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 8 від 20 травня 2013 року.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Тому, в даному випадку, перелік дій Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, які просить позивач ОСОБА_1 визнати незаконними, вчинені суддями Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області при виконанні ними своїх обовязків щодо здійснення правосуддя і є процесуальними, які оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами, тобто до суду вищої інстанції.

Оскільки, заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з Державного бюджету України з рахунку Державної казначейської служби України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 гривень, завданої незаконними діями Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області є похідною від заявлених позивачем позовних вимог, а сутність прийнятого за ним рішення залежить від того, чи будуть задоволені вимоги , тому суд відмовляє у відкриття провадження у справі і по цій позовній вимоги.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України , суддя-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, за участі третьої особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та про визнання незаконною ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: