Справа № 2-224/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря Волошиної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда зі скаргою на рішення дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції вказавши, що оскільки він проживає за межами м. Кіровограда тому лише 29.11. 2015 року довідався від ОСОБА_2 про акт опису й арешту майна від 24.09.2015 року, складений державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, згідно з яким було описано та вилучено з послідуючою передачею на відповідальне зберігання представнику публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, шасі (кузов, рамка, коляска) № Y6D0790 седан, який є обєктом їх спільної сумісної власності, оскільки з 12.03.2006 року до 01.07.2009 року вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу у м. Кіровограді, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет і вели спільне господарство. Крім того, як зазначив заявник, у ОСОБА_2 було вилучено також технічний паспорт на вказаний вище транспортний засіб, у якому вона зазначена особою, яка має право на керування транспортним засобом.

Рішення та дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції заявник вважає неправомірними, оскільки державний виконавець не мала правових підстав для оголошення в розшук та вилучення вказаного вище транспортного засобу, а також для передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання стягувачу, а саме представнику публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Крім того, на думку заявника державний виконавець не вжила всіх передбачених законом заходів щодо вирішення питання про звернення з відповідним поданням до суду для визначення частки боржника, як того передбачає ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на зазначене заявник з даною скаргою звернувся до суду.

Представник заявника у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких скаргу підтримав та посилаючись на викладені в ній обставини скаргу просив задовольнити.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 у судове засідання зявилася, надала пояснення, відповідно до яких скаргу вважала обґрунтованою та такою, що повинна бути задоволеною.

Заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі представника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 у судове засідання зявилася, надала пояснення, відповідно до яких скаргу вважала не обґрунтованою та в її задоволенні просила відмовити.

Державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 у судове засідання з`явилася, надала пояснення, згідно з якими обставини викладені в скарзі не визнала, в задоволенні скарги просила відмовити.

Заслухавши пояснення представника заявника, державного виконавця та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що підставами для відкриття державними виконавцями Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції виконавчих проваджень ВП № 31436714 від 27.02.2012 року та ВП № 41151467 від 12.12.2013 року та вжиття держаним виконавцем заходів примусового характеру був звернений у межах встановлених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-224/1, виданий 15.02.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда у цивільній справі про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 479 258, 25 грн. та судових витрат у сумі 1820 грн.

На виконання вказаного вище рішення суду, а саме про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості, 24.09.2015 року, старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 було складено акт опису та арешту майна, згідно з яким, в присутності понятих, заінтересованої особи ОСОБА_2 та представника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 проведено опис та арешт автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, шасі (кузов, рамка, коляска) № Y6D0790, який зареєстрований за боржником ОСОБА_1

Відповідно до вказаних в зазначеному акті відомостей, описаний та арештований автомобіль передано на відповідальне зберігання представнику філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_6

З метою забезпечення прав сторін виконавчого провадження на отримання інформації про вжиті заходи щодо виконання рішення суду, у тому числі примусового характеру, 25.09.2015 року старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 на адресу боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 було направлено копію акту опису та арешту автомобіля від 24.09.2015 року, що підтверджується супровідним листом ДВС від 25.09.2015 року, № 29451/04-32/1, який отримано боржником 08.10.2015 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, № 29451.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом (ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. ( ст. 387 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому

цим Законом.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таким чином, оскільки боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 отримав копію постанови про опис транспортного засобу 08.10.2015 року, звернувся до суду зі скаргою на рішення дії та бездіяльність державного виконавця лише 08.12.2015 року, зазначені причини пропуску встановленого законом стороку на звернення до суду зі скаргою є необгрунтованими, томусуд не вбачає правових підстав для поновлення пропущеного строку для подання скарги на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця і, як наслідок, у звязку з пропущеним строком для звернення до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця суд вважає за необхідне відмовити заявнику в задоволенні скарги.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 383 - 387, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко