Справа № 203/1187/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представників позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Комунальне підприємство «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що є співвласниками квартири №33 по вул.Мініна в м.Дніпропетровську. 25.09.2014 року з квартири №37 у вказаному будинку, що належить відповідачу ОСОБА_7 сталось залиття належної їм квартири, внаслідок чого було заподіяно матеріальні збитки, розмір яких згідно звіту оцінювача від 25.09.2014 року складає 9701 грн. Також за проведення оцінки з визначення вартості заподіяних збитків оцінювачу було сплачено 1000 грн. Внаслідок винних, неправомірних дій відповідача їм було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних та психічних переживаннях щодо пошкодження належного їм майна, у стресовому стані в той час, коли вони дізнались про залиття, у не відновлювальній втраті часу, в звязку із складаннями акту про залиття, звіту про оцінку заподіяних збитків, моральних та психічних переживаннях через відмову відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду; погіршені умов для проживання в квартирі через її пошкодження. В звязку з цим, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10701 грн. по 3567 грн. на користь кожного, а також у рахунок відшкодування моральної шкоди 18000 грн. по 6000 грн. на користь кожного з позивачів. Також просили в рівних частках стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 287 грн. 01 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представники позивачів позов підтримали та посилаючись на викладені в ньому підстави просили задовольнити останній в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та просив відмовити в його задоволенні повністю, посилаючись на не підтвердження позивачами належними та допустимими доказами факту залиття квартири та заподіяння матеріальної шкоди з вини відповідача.

Представник третьої особи в судові засідання, що призначались не зявився. Повідомлень про вступ до участі у справі у відповідності до ч.3 ст.36 ЦПК України третьою стороною не надавалось.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка належить останнім на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1995 року, а відповідачу ОСОБА_7 на праві власності належить квартира №37 у цьому ж будинку, що розташована поверхом вище, над квартирою позивачів.

25.09.2014 року сталось залиття належної позивачам квартири АДРЕСА_1, про що працівниками балансоутримувача будинку КП «Житлового господарства Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, тієї ж доби було складено відповідний акт, в якому зафіксовано пошкодження в квартирі №33 (а.с.27 т.1).

Згідно звіту про незалежну оцінку ФОП ОСОБА_8 від 25.09.2014 року вартість заподіяних збитків внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 визначена в сумі 9701 грн. Вартість сплачених позивачкою ОСОБА_1 послуг за проведення оцінки та складання звіту склала 1000 грн. (а.с.7,8-43 т.1).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до пп.4,6,8 ч.2 ст.20 вказаного Закону власник зобовязаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.

В обґрунтування заявленого позову позивачі посилалась на те, що відповідачем не було забезпечено збереження жилих приміщень квартири та лоджії в належному стані, без відповідного дозволу здійснено переобладнання приміщень квартири, порушено санітарно-технічні вимоги та правила експлуатації будинку, в квартирі відсутні вікна, двері, труби, будь-яке утеплення та ізоляція, що призвело до залиття їх квартири.

З наданого позивачами на підтвердження позовних вимог акту про залиття від 25.09.2014 року вбачається, що останній складено на предмет залиття квартири АДРЕСА_2 з вище розташованої квартири №37.

Разом з тим, останній містить лише дані щодо результатів обстеження квартири №33 та виявлених під час обстеження пошкоджень затікань на стелі кухні та лоджії.

З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що обстеження квартири №37 під час залиття та складання акту не проводилось, в звязку з відсутністю власника цієї квартири (відповідача).

Таким чином, посилання в акті про обстеження квартири №33 на предмет її залиття з вище розташованої квартири №37 не містить поряд з цим будь-яких висновків, що останнє мало місце саме з належної відповідачу квартири і щодо причин такого залиття та носить характер припущень.

Надані позивачами звернення до правоохоронних органів, балансоутримувача та відповіді на них, а також зовнішні фотознімки приміщень квартири №37, також не містять будь-яких даних про причини та обставини залиття квартири позивачів, що мало місце 25.09.2014 року (а.с.201-213 т.1).

В той час, як з наданих відповідачем фотознімків та відеозапису технічного поверху та покрівлі будинку №19 по вул.Мініна в м.Дніпропетровську, звіту експерта ОСОБА_9 від 27.04.2015 року вбачається, що під час обстеження виявлені чисельні протікання покрівлі, вологість стін, пліт покриття та перекриття. Квартира №37 має місця затікання з технічного поверху (а.с. 97-120, 150-176 т.1).

Згідно довідки Дніпропетровського регіонального центу з гідрометеорології від 22.05.2015 року вбачається, що в період з 23 по 25 вересня 2014 року по всій Дніпропетровській області спостерігалися несприятливі погодні умови, сильний та дуже сильний вітер, швидкість якого при поривах досягала 16-24 м/с, подекуди 27-34 м/с, що являється небезпечним та стихійним гідрометеорологічним явищем. 24 вересня в ночі йшов дощ, в окремі періоди дощ був сильним. Кількість опадів за ніч склала 48 мм, що відноситься до небезпечних гідрометеорологічних явищ. 25 вересня вночі пройшов невеликий дощ, вдень опади припинились (а.с.121-122 т.1).

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд враховує висновки, викладені у звіті експерта ОСОБА_9 від 27.04.2015 року щодо неналежного стану покрівлі будинку №19 по вул.Мініна,19 в м.Дніпропетровську та наявність чисельних слідів протікання до нижче розташованих приміщень, погодні умови, що мали місце в період з 23 по 25.09.2014 року (сильний вітер та опади у вигляді дощу), той факт, що акт про залиття від 25.09.2015 року не містить результатів обстежень квартири №37 та висновків, що останнє мало місце саме з належної відповідачу квартири і щодо причин такого залиття та носить характер припущень, а також, що працівниками балансоутримувача під час перевірки та складання акту ніяких заходів для ліквідації причин залиття не вживалось, проте подальше залиття квартири позивачів не відбувалось разом з припиненням 25.09.2014 року атмосферних опадів.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачами не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували факт залиття належної їм квартири з квартири, що належить відповідачу та, відповідно, доказів щодо наявності вини останнього у заподіяній внаслідок цього матеріальній та моральній шкоді та не спростовують наданих відповідачем доказів щодо можливих причин залиття внаслідок протікання атмосферних опадів через покрівлю та стіни будинку.

В той час, як відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В звязку з цим, в задоволенні позову слід відмовити повністю за недоведеністю належними доказами.

Сплачений позивачкою ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. слід віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,322,1166,1167,1192 ЦК України, ст.ст.1,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.190 ЖК України, ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Комунальне підприємство «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак