СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8982/16-ц
пр. № 2/759/4189/16
17 жовтня 2016 року м. Київ
Святошинський районний м. Києва в складі:
головуючого - судді Семанівої Ю.В.,
за участю секретаря - Ярмощук К,А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. У шлюбі народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в теперішній час вже є повнолітньою. Спільного господарства не ведуть, близько 7 років не проживають разом. подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити.
В судовому засіданні 01.09.2016 року, позивач свої вимоги підтримала, повідомила, що у них з відповідачем шлюб вже давно існує формально і вона вважає подальше сумісне життя з відповідачем неможливим. Строку на примирення просила не надавати.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлявся належним чином. (а.с. 10, 13,22).
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки сторін у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.25).
Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу.
У відповідності до вимог ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 березня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Ленінського районну м. Києва, актовий запис № 269, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.03.1995 року (а.с.3).
Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.1).
Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права.
Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - підлягає розірванню.
Враховуючи клопотання позивача про покладення сплати судового збору на позивача, положення частини 88 ЦПК України щодо стягнення судового збору - не застосовуються.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу- задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Києва та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, зареєстрований 17 березня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 269.
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «ОСОБА_2».
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Святошинського районного суду м. Києва про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Семаніва