Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Груіцької Л.О., Новікової Г.В.

при секретарі Чуряєві В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати.

Зазначала, що з 9 жовтня 1981 року по 9 червня 2000 року перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Слов'янський керамічний комбінат» (далі ВАТ«Слов'янський керамічний комбінат»).

З 1 січня 1999 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» припинило виплату працівникам заробітної плати.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на її користь стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 397,99 грн., компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 3 362,51 грн.

Посилаючись на те, що ВАТ «Словянський керамічний комбінат» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, що на думку ліквідатора, погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками в межах справи про банкрутство неможливо, зважаючи на відсутність ліквідних активів, що рішення суду не виконано, що частка держави у ВАТ «Словянський керамічний комбінат» складає 92,897% і держава відповідно до ст. 619 ЦК України має нести субсидіарну відповідальність поряд з відповідальністю ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1397,99 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 3362,51 грн. (а.с. 1).

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 17 - 20).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Зазначає, що суд не застосував до спірних правовідносин:

- положення ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно яких відповідачем у справі є саме Фонд державного майна України;

- положення ст. 619 ЦК України, якою передбачена субсидіарна відповідальність відповідача, оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», щодо якого відкрита ліквідаційна процедура, складає 92,90%. (а.с. 22).

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача Фонду державного майна України у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмами, зареєстрованими 19 січня 2016 року в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області за №№ 247-248 (а.с. 40 - 42). Позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 43 - 44). Представник відповідача причини неявки суду не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» з 9 жовтня 1981 року по 9 червня 2000 року, звільнена за власним бажанням на підставі частини 1 ст. 38 КЗпП України.

Постановою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року у справі № 33/41Б припинено процедуру розпорядження майном ВАТ «Словянський керамічний комбінат», відкрито ліквідаційну процедуру. Станом на 26 січня 2016 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» перебуває у стані припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 45 - 48).

Згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 27 жовтня 2015 року, з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на користь ОСОБА_2 стягнута заборгованість по заробітній платі у сумі 1 397,99 грн. та компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 3 362,51 грн. (а.с. 2-4). На теперішній час рішення суду, згідно пояснень позивача, не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони не ґрунтуються на законі. Фактично ОСОБА_2 у судовому порядку повторно ставить питання про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 1 397,99 грн. та компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 3 362,51 грн., але з іншого відповідача - Фонду державного майна України. Правові підстави для субсидіарної відповідальності Фонду державного майна України та стягнення з останнього заборгованості, яка виникла у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» перед позивачем, відсутні.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач у трудових відносинах з Фондом державного майна України не перебувала, а тому обовязок Фонду відповідно до частини 1 ст. 21, частини 1 ст. 94 КЗпП України виплатити їй заробітну плату відсутній.

Правові підстави покладати на Фонд державного майна України обов'язок погасити борг юридичної особи - ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» по заробітній платі відсутні.

Статтею 619 ЦК України, на яку посилається позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі, передбачено, що додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи поряд із відповідальністю боржника може бути передбачена договором або законом (частина 1).

Проте, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, посилання позивача на норми ЦК України, зокрема, ст. 619 ЦК України, є безпідставним, оскільки правовідносини щодо погашення позивачу заборгованості по заробітній платі регулюються законодавством про працю.

Згідно матеріалів справи позивач працювала на підприємстві, яке створено у формі відкритого акціонерного товариства ВАТ «Словянський керамічний комбінат».

Частиною 2 статті 152 ЦК України передбачено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (крім випадків, установлених законом).

За приписами частини першої статті 176 ЦК України держава не відповідає за зобов'язаннями створених нею юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Посилання позивача на ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» також є безпідставним.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

ВАТ «Словянський керамічний комбінат» до числа таких боржників не належить, оскільки за організаційно-правовою формою є акціонерним товариством, а не державним підприємством.

Акціонерне товариство, навіть якщо частка держави, як його засновника, складає 92,897%, на що посилається позивач, не є державним підприємством, яке створюється відповідно до Господарського кодексу України.

Господарське товариство, зокрема, акціонерне, та державне підприємство відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України є різними субєктами господарювання.

Встановивши, що боржник ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» є акціонерним товариством, яке самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, що між сторонами у справі не існувало будь-яких зобов'язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Фонд державного майна України не несе поряд із відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність перед позивачем.

З матеріалів справи встановлено, що боржник - ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнаний банкрутом та постановою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року у справі № 33/41Б припинено процедуру розпорядження майном ВАТ «Словянський керамічний комбінат», відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно частини 2 ст. 67 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

Тобто, вимоги позивача щодо виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року про стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 1 397,99 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 3 362,51 грн. мають задовольнятися в порядку, визначеному Законом України від 14.05.1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом.

У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не містить особливостей відповідальності по зобов'язанням перед кредиторами засновників акціонерного товариства у разі банкрутства останнього.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на норми Конституції України і міжнародного права, зокрема, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції, не спростовує висновків суду. Законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, цим нормам права не суперечить.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Л.О. Груіцька

ОСОБА_3