Справа № 510/1583/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, ОСОБА_2, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Відповідачі у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4; копія паспорту ОСОБА_1; копія свідоцтва про одруження; копія державного акту на право власності на земельну ділянку; копія довідки Новосільської сільської ради від 13.02.2015 року; копія відповіді відділу Держземагенства у Ренійському районі; копія постанови нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 23 грудня 2010 року помер ОСОБА_5, який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Під час життя ОСОБА_3 не залишив заповідальне розпорядження, тому спадкоємство здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивачка, та син померлого, ОСОБА_2, відповідач по справі.

У відповідний шестимісячний термін позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивачка прийняла спадщину фактично.

Пізніше позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на нерухоме майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 Вона на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, отже вважається такою, що прийняла спадщину фактично. Спадкоємцями першої черги також є син померлого, відповідач по справі, який від спадщини у вигляді земельної ділянки відмовився на користь позивачки, про що надав суду відповідну заяву.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому визнання права власності здійснюється за законом. Позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, державним нотаріусом ОСОБА_6, було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у наданих документах відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.

Таким чином, позивач прийняла спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки (кадастрові номера :01:0010119, :01:0050842) площею 2,35 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №439206, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін