МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.01.2016 року Справа № 370/2946/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Макарові Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Згідно письмової заяви представника позивача, останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився. До суду було повернуте поштове відправлення (судова повістка) разом з довідкою працівника Укрпошти про причини повернення, якою було зазначено: за відмовою адреса від одержання. Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до укладеного договору №КЗХRF102400278 від 27.12.2007 року ОСОБА_2 27.12.2007 року отримав від Приватбанку кредит у розмірі 7192,80 грн. на строк з 27.12.2007 року по 27.12.2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (далі Умови) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Відповідно до п. 3.2. Умов відповідач зобовязувався використати кредит на цілі, зазначені у Заяві, погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви та сплатити відсотки за користування кредитом.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.
Відповідно до п. 3.3. Умов та Заяви банк має право в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку за кредитом в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках відповідно до п.3.3. Умов.
Відповідно до п.5.1. Умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видасться в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Відповідно до п.5.3. Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових, зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.
Вирішуючи вимоги за позовом суд керується наступним.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається з п.5.3. Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових, зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості; також, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачу була нарахована пеня, яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.З наведено слідує, що за одне й теж порушення (порушення строків сплати щомісячних платежів) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3419,83 грн. (500,00 грн. - фіксована частина штрафу + 2919,83 грн. - процентна складова штрафу).
Така правова позиція щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення відображене і у постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі 6-2003цс15: «Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.»
Щодо розподілу судових витрат суд керується наступним.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Виходячи із ставки судового збору, яка відповідно до п.1.ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (що становить 1218 грн.).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Головуючий М.Ю. Устимчук