Справа № 353/846/16-ц
Провадження № 2/353/451/16
У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до Тлумацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «ВіЕйБі Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2, звернулось в суд з позовом до Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, ГУ Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди, шляхом безпірного списання з єдиного казначейського рахунку в сумі 232411,99 грн. Також просило відстрочити сплату судового збору до моменту ухвалення рішення по справі, у звязку з скрутним матеріальним становищем та відсутності можливості у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сплатити судовий збір. До цього зазначало, що до 01.09.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у справах повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку відносився до пільгових категорій та був звільнений від сплати судового збору. Проте у звязку з внесенням змін до Закону України «Про судовий збір» уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були позбавлені пільг на оплату судового збору. 29.10.2015 року групою народних депутатів України було зареєстровано проект Закону про внесення змін до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо доповнення пільових категорій , в т.ч. звільнивши Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору. Тобто такі дії свідчать про обгрунтовану необхідність звільнення уповноваженних осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору.

Вимогами ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 29 постанови від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону №3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що банк знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а наведені у позовній заяві позивачем обставини не є підставою для відстрочки сплати судового збору в розумінні ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів, визначається сумою яка стягується.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 01.09.2015 року), ставка судового збору за позовною вимогою майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати 1378,0 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру про стягнення майнової шкоди в сумі 232411,99 грн. За таких обставин судовий збір, який в даному випадку становить 3486,17 грн. (1,5 %), який необхідно сплатити на р/р Тлумацького районного суду Івано-Франківської області 0451, одержувач коштів УДК в Тлумацькому районі, ЄДРПОУ одержувача 37831044, МФО- 836014.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява має відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що «при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби».

Як вбачається з позовної заяви позивач звернувся до суду з позовом до Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, ГУ Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок бездіяльності державного виконавця, проте в порушення вищевказаних норм законодавства, позивач не зазначив належного відповідача по справі, яким в даному випадку є держава в особі зазначених органів.

Крім цього, позовна заява не має чіткого змісту позовних вимог стосовно стягнення майнової шкоди. Так, у прохальній частині позовної заяви не зазначено з якого саме єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України слід стягнути майнову шкоду в сумі 232411,99 грн., зокрема не вказано установу, організацію боржника, який обслуговується органом Державного казначейства, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позовна заява не відповідає вимогам передбаченим цивільно процесуальним законодавством, а тому підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку необхідного для усунення вищенаведених недоліків.

Керуючись ст. ст. 82, 119, 121, 208-210 ЦПК України, ст.ст. 4, 8 Закону України «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору при подачі позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до Тлумацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до Тлумацького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди - залишити без руху.

Надати Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_1», з часу отримання копії ухвали, пятиденний строк, для усунення недоліків.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя У.Ю. Луковкіна