Ухвала

Іменем України

19 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-6» до ОСОБА_2, третя особа - Деснянська районна у м. Києві адміністрація, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року житлово-будівельний кооператив «Будівельник-6» (далі - ЖБК «Будівельник-6», кооператив) звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 на період її роботи на посаді двірника в кооперативі було надано квартиру АДРЕСА_1, оскільки всі квартири в даному будинку є власністю кооперативу як юридичної особи. В якості компенсації за роботу двірником в ЖБК «Будівельник-6», ОСОБА_2 була прийнята до складу членів кооперативу, що дало їй можливість отримати у власність квартиру НОМЕР_1 в цьому ж будинку, за яку вона сплатила внески, як член кооперативу. Проте, отримавши іншу квартиру у власність, квартиру АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення відповідача з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати відповідача звільнити цю квартиру.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, у задоволенні позову ЖБК «Будівельник-6» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року, позов ЖБК «Будівельник-6» задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення ОСОБА_2, без надання іншого житлового приміщення. Зобов'язано ОСОБА_2, звільнити квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що квартира НОМЕР_2, яку займає ОСОБА_2, не є службовою, а надавалася їй у тимчасове користування. Крім того, відповідач одержала у власність іншу квартиру, замість спірної. При цьому суди виконали вимоги ч. 4 ст. 388 ЦПК України, відповідно до якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова