печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Фаркош Ю.А.,

при секретарі Мудрак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, відшкодування моральної шкоди,

Керуючись ст. 218 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до відповідача ОСОБА_2 і просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та завдає шкоду діловій репутації ОСОБА_1, інформацію , яку ОСОБА_2 у своїх інтерв'ю для телепрограм, що вийшли в ефір на телеканалах України - ICTV та 5 каналі - поширив про позивача, а саме:

«1. Міністерство екології ОСОБА_1 займається лобіюванням відомого бізнесмена та придумуванням схем несплати податків та отримання надприбутків.

2. Міністр екології ОСОБА_1 працює не на державні інтереси, а на інтереси бізнесмена ОСОБА_4.

3. Є встановлені факти про те, що ОСОБА_1 у владу делегував газовий барон ОСОБА_4).

4. Встановлений факт, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 взаємопов'язані, про що ОСОБА_1 сам сказав.

5. ОСОБА_1 подавав на голову контролюючого органу по газодобуванню штатного помічника ОСОБА_4.

6. ОСОБА_1 літає на літаку ОСОБА_4».

Окрім цього позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень шляхом зарахування всієї суми відшкодування моральної шкоди на розрахунковий рахунок Міністерства оборони України № 8611 (медичне забезпечення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була розповсюджена невизначеному колу осіб інформація яка не відповідає дійсності . Вказана інформація є негативною, порушує особисті немайнові права позивача, ганьбить його честь, гідність , а також завдає шкоди його діловій репутації, та завдала моральних страждань. Зокрема ОСОБА_1 вказує на те, що поширена відповідачем ОСОБА_2 недостовірна інформація порушує права позивача на повагу до честі, гідності та на недоторканість ділової репутації, Вказані твердження порушують особисті немайнові права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку суспільства.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав викладених у ньому , просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заперечення подав у письмову виді, в яких вказав, що позивач спотворює інформацію, яка була озвучена Відповідачем під час надання інтерв'ю, крім того, відсутні обов'язкові елементи складу правопорушення проти честі, гідності та ділової репутації, а також те, що ОСОБА_1 обіймав державну посаду, отже був службовою особою, до якої, на відміну від пересічного громадянина, застосовуються підвищені вимоги толерантності до критики на свою адресу.

Крім того, представник відповідача окремо звернув увагу, що позивачем не доведено факт розповсюдження тієї інформації, яка є предметом розгляду.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За приписами частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право вимагати спростування цієї інформації.

Згідно ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою норм чинного законодавства, учинення будь-яких інших протиправних дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до ділової репутації.

Відповідно до п. 15 пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співіснування та принципів людської моралі.

Відповідно до п.19 цієї ж постанови «Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" ( 2657-12 ) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК ( 435-15 ) не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( 475/97-ВР ).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні ( п.41) по справі «Сірик проти України» від 30.06.2011 відзначив, що « …Суд у кількох справах зазначав, що може виникнути необхідність захисту державних службовців від агресивних, образливих і дискредитуючих нападів, які розраховані на те, щоб чинити на них вплив при виконанні ними своїх обов'язків і підірвати довіру громадськості до них і до посади, яку вони обіймають (див. рішення у справі «Яновскі проти Польщі» (Janowski v. Poland) [ВП], заява № 25716/94, п. 33, ECHR 1999-I). Ступінь захисту, який може вважатися необхідним, залежить від конкретних обставин справи.»

Відповідно до частин шостої і сьомої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ №1 спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Згідно частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною другої даної статті встановлено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Даною нормою також встановлено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Оцінюючи поширену відповідачем інформацію на її відповідність фактичним даним чи оціночним судженням, слід зважити на те, що частина з неї містить фактичні обставини, однак які за своїм змістом не відноситься до негативної інформації , інша частина є оціночним судженням оскільки викладена у формі сатири.

Виходячи із позовних вимог позивача результатом яких є встановлення того , що "позивач не займається лобіюванням відомого бізнесмена та придумуванням схем несплати податків та отримання надприбутків, працює на державні інтереси, а не на інтереси бізнесмена ОСОБА_4», а також те що ОСОБА_1 у владу не делегував газовий барон ОСОБА_4) та ОСОБА_1 не подавав на голову контролюючого органу по газодобуванню штатного помічника ОСОБА_4, а також те, що ОСОБА_1 не літає на літаку ОСОБА_4» слід зазначити про те, що наведену відповідачем інформацію слід віднести до переконання відповідача, сформованого за результатом оприлюдненої інформації щодо цієї події як самим позивачем так і іншими особами.

Крім того, слід зазначити, що за змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні було встановлено, що інформація, надана позивачем суду на CD диску, яку позивач просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію, була отримана ним з мережі Інтернет, що не оспорювала в судовому засіданні представник позивача.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідачем було поширено недостовірну інформацію щодо позивача, що шкодить його діловій репутації і принижує його честь та гідність, яку просить спростувати позивач на телеканалі ICTV у передачі «Факти тижня з ОСОБА_3» та на телеканалі «5 канал» у передачі «Погляд».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведений факт розповсюдження тієї інформації, яка є предметом позову.

З огляду на встановлене слід зазначити про відсутність переконливих доводів та підстав для спростування викладеної відповідачем інформації, враховуючи і ту обставину, що позивачем не було доведено завдання буд-яких негативних наслідків поширенням вказаної інформації.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15,16, 270,271,277 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, відшкодування моральної шкоди, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.А.Фаркош