Справа № 372/1114/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т. В. ,

при секретарі Бенчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартири та визначення порядку користування нею, треті особи Житлово-будівельний кооператив «Варіант», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в квітні 2016 року звернувся до суду з позовом в якому просив поділити квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ним право власності на ? її частину та визначити порядок користування та володіння вказаною квартирою, виділивши йому жилу кімнату 2 площею 17, 3 кв.м. з лоджією, а відповідачу виділити кімнату 3 площею 12,4 кв. м. з лоджією та кімнату 4 площею 13,2 кв.м., підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити в спільному володінні та користуванні сторін. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з липня 1966 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають двох дорослих дітей. За період шлюбу подружжям придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 в будинку ЖБК «Варіант». Пайові внески за квартиру подружжя повністю сплатило до 1998 року. Свідоцтво про право власності на майно видано відповідачу ОСОБА_1, яка є членом ЖБК. В 2000 році сторони фактично припинили проживати однією сімєю. Рішенням суду від 12.01.2015 року шлюб між ними розірвано. На даний час він має намір повернутися до спірної квартири, одна позивач щодо цього заперечує і не визнає його права на вказану квартиру.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1966 по 2015 рік. За час спільного проживання вони з дружиною придбали кооперативну квартиру, повністю виплативши за неї пайові внески. Оскільки членом ЖБК була дружина на неї і було оформлено право власності. В 2000 році він залишив сімю та пішов проживати до іншої жінки. Повернувшись дізнався, що відповідач не визнає його право на спірне житло. Просить в судовому порядку його позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач ОСОБА_1 є членом ЖБК «Варіант». Пайові внески за квартиру виплачені повністю нею особисто, за рахунок її власних коштів, оскільки позивач залишив сімю в 1990 році. У вказані квартирі, крім відповідача, проживають дочка та онуки останньої. ОСОБА_6 відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ЖБК «Варіант» в судове засідання не зявився просив розглядати справу у його відсутності.

Третя особа та матір неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 щодо задоволення позовних вимог заперечила та пояснила, що сторони є її батьками. Батько залишив сімю в 90-х роках і про них весь час дбала матір. Матір отримувала достойну заробітну плату і самостійно виплатила пайові внески та отримала свідоцтво про право власності на трикімнатну квартиру в якій зараз проживає вона з дітьми.

Свідок ОСОБА_1, син сторін у справі, дав суду покази, аналогічні показам третьої особи ОСОБА_3.

Суд, вислухавши сторони, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи та цивільних справ №372/5984/14, №372/3451/15, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому 08 липня 1966 року відділом ЗАГС адміністрації м.Чебоксари Чувашської Республіки шлюбі. Від шлюбу мають дітей, які на час розгляду справи є повнолітніми.

Сторонами також визнається і не підлягає доказуванню та обставина, що ОСОБА_2 з грудня 1991 року є членом ЖБК «Варіант».

Згідно довідки ЖБК «Варіант» №41 від 24.03.1994 року ОСОБА_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю виплачена вартість квартири. Дата внесення останнього внеску - грудень 1993 року. Квартира трикімнатна і знаходиться на третьому поверсі девяти поверхового будинку.

З ордеру на жиле приміщення №4, виданого ОСОБА_2 з сімєю з трьох чоловік: ОСОБА_1М чоловік, ОСОБА_1 - син на право зайняття жилого приміщення - трикімнатної квартири АДРЕСА_3 А в м.Українка вбачається, що він виданий на підставі рішення виконкому Української міської ради №1 від 06.01.1993 року. Даний ордер є підставою для вселення в надане жиле приміщення.

17 липня 1998 року ОСОБА_2 на підставі рішення Української міської ради народних депутатів №46 від 26.02.1996 року та довідки ЖБК «Варіант» №12 від 10.07.1998 року видано свідоцтво про право особистої власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_3 А в м.Українка.

Згідно технічного плану квартира має загальну площею 72,77 кв.м., житлову 42,9 кв.м. і складається з жилої кімнати 8 площею 17, 8 кв.м., жилої кімнати 7 площею 12,6 кв.м., жилої кімнати 6, площею 12,5 кв.м., кухні 5 площею 12,5 кв.м., туалету 4 площею 1,3 кв.м., ванни 3 площею 3 кв.м.. коридору 1 площею 12,8 кв.м.

Рішенням Обухівського районного суду від 12.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з довідки ЖБК "Варіант" №20 від 13.06.2016 року в квратирі №81 по пр..Дніпровському 21А в м.Українка Обухівського району зареєстровані власник ОСОБА_1, б/чоловік власника ОСОБА_1, дочка ОСОБА_3, онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає встановленим, що подружжя на час сплати пайових внесків і отримання відповідачем свідоцтва про право власності проживали однією сімєю за рахунок спільних коштів.

Відповідно до ст.146 ЖК, п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, норм чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС (статті 22, 24, 28, 29), а також розяснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п. 6 постанови від 18 вересня 1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п. 11 постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном.

За наведених обставин за позивачем слід визнати право власності на ? частку квартири, іншу ? частку тієї ж квартири слід залишити за відповідачем.

При цьому доводи представника відповідача та третьої особи, що пайові внески за квартиру внесені виключно за грошові кошти відповідача, відсутність у позивача роботи та доходу, не проживання сторін у вказаний період однією сімєю спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема, копією трудової книжки, поясненнями третьої особи, що в рахунок погашення боргу за пайовий внесок було віддано належний позивачу автомобіль, заявами та поясненнями сторін, наявними в матеріалах справи.

Щодо встановлення порядку володіння та користування кватирою то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З матеріалів справи вбачається, що в зазначеній квартирі, крім сторін зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право користуватись зазначеним житлом мають пять осіб, позивач, відповідачі та треті особи ОСОБА_5.

Позивач фактично просить встановити порядок користування квартирою між двома співвласниками, не беручи при цьому до уваги прав на користування цим житлом третіх осіб у справі.

Крім того, суд вважає, що виділ у володіння та користування приміщень квартири, у спосіб, запропонований позивачем порушить баланс рівності часток співвласників та користувачів спірної квартири.

Відповідно до ч.2 ст.81 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При зверненні позивача до суду з позовом про визнання права власності на ? частку квартири останній визначив ціну позову 50000 грн. та сплатив 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Як вбачається із звіту про оцінку спірної квартири №012-29062016 від 29.06.2016 року її ринкова вартість становить 870450 грн., тому згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягав сплаті в розмірі 4352 грн. 25 коп.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї часини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.3, 10, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1овичем право власності на ? частку квартири АДРЕСА_4, іншу ? частку тієж квартири залишити у власності ОСОБА_2.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп., а на користь держави - судовий збір в розмірі 3249 грн. 85 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяОСОБА_6