Справа № 373/979/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді Залеської А.О.

за участі: секретаря Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітньої ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник за законом ОСОБА_3, про встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом законного представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частини квартири в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У червні 20126 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_4, яка померла 18.09.2015 зі спадкодавцем своїм сином ОСОБА_5 по день його смерті по 31.08.2015 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири № 63, яка знаходиться по вул. Шевченка,50 в м. Переяслав-Хмельницькому. Позовні вимоги мотивовані тим, що 1/2 частина вищевказаної квартири належала ОСОБА_5, після якого спадщину прийняли його неповнолітня дочка ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_4.

В свою чергу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 подала зустрічний позов про визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 63, яка знаходиться по вул. Шевченка,50 в м. Переяслав-Хмельницькому, та яка належала її батьку ОСОБА_5. Позов обґрунтований тим, що після смерті батька лише вона одна звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, пояснивши, що спадкодавець мати позивача ОСОБА_4 останні місяці свого життя проживала разом з ОСОБА_5 який помер на 18 днів раніше від неї, а тому за правилами ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину. В свою чергу ОСОБА_1 після смерті брата ОСОБА_5 спадщини не приймала, але у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, а тому вважає, що має право і на майно спадкодавця ОСОБА_5

Законний представник відповідача - неповнолітньої ОСОБА_2 та представник за довіреністю ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, пояснивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані за різними адресами, де і проживали постійно. При цьому, ОСОБА_5 на ряду з іншими особами здійснював догляд за хворою матірю ОСОБА_4 і у звязку з цим в останні місяці її життя часто приходив до неї додому та інколи залишався у неї ночувати. Так сталось, що ОСОБА_5 раптово помер на кілька тижнів раніше своєї хворої матері. Після його смерті спадщину прийняла лише неповнолітня дочка ОСОБА_2, однак всі документи на майно забрала рідна тітка неповнолітньої ОСОБА_1 і це не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у виді 1/2 частини спірної квартири, яка належала ОСОБА_5 За таких умов просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю та задовольнити зустрічний позов, а саме визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, оскільки ОСОБА_1 не визнає цього права.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, в тому числі спадкові справи, судом встановлено наступне.

31 серпня 2015 року у віці 48 років в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.27).

На момент смерті ОСОБА_5 мав зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яку 20.07.2004 за договором дарування відчужила йому ОСОБА_4 (а.с.23).

Інша 1/2 частина вищевказаної квартири належить його сестрі - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.22).

Факт родинних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_1, як рідних брата та сестри, підтверджується документами та ніким не оспорюється (а.с.15,29,30)

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були його мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, родинні відносини яких підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с.30,49).

У спадковій квартирі АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_5 були зареєстровані: сам ОСОБА_5 та його неповнолітня дочка ОСОБА_2, що підтверджується записами в будинковій книзі (а.с.25-26,37)

Отже ОСОБА_2 за правилами ч.3, ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Крім того, неповнолітня ОСОБА_2 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 09.11.2015 за згодою своєї матері подала нотаріусу письмову заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, внаслідок чого в Переяслав-Хмельницькій міській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за № 212/2015.

Згідно матеріалів вищевказаної спадкової справи інших спадкоємців, які б заявили про своє право на спадщину після смерті ОСОБА_5 немає.

З показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_5 близько десяти років проживав зі своєю сімєю (дружиною та дочкою) по вул. Шевченка, 50 в м. Переяслав-Хмельницький, в однокімнатній квартирі № 63. Його мати увесь цей час проживала окремо в приватному будинку по вул. Петра Костюка, 32-б (бувша вул.. Революції). Приблизно у 2012 році після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишився проживати в квартирі сам. Свідки знають, що його мати також проживала одна та останні місяці хворіла, а тому він в той період майже кожного дня провідував її, часто залишався ночувати в неї. При цьому свідки показали, що всі особисті речі та меблі ОСОБА_5 залишалися в його квартирі по вул. ОСОБА_5, де він постійно проживав. Такого, щоб він зїхав з квартири, зі слів свідків, не було. З пояснень сторін, які не суперечать одне одному, та показань свідків також встановлено, що ОСОБА_5 за життя мав кілька черепомозгових травм та помер раптово за місцем реєстрації у своїй квартирі АДРЕСА_3 від гострої недостатності кровообігу, що додатково підтверджується довідкою про причину смерті (а.с.31).

18 вересня 2015 року у віці 71 рік в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області померла ОСОБА_4, що засвідчено свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом (а.с.28,32).

За життя, а саме: 08 грудня 1998 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла сину ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_1 (а.с.24)

На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно проживала будинку по вул. Петра Костюка, 32-б в м. Переяслав-Хмельницькому одна. Дані обставини підтверджуються документами спадкової справи та копією паспорта померлої (а.с. 20).

Сторони визнали та підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, що ОСОБА_4М померла після тривалої хвороби за місцем свого проживання, що додатково підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 413 та випискою з амбулаторної картки хворої (а.с.32,35).

20.02.2016 неповнолітня ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_4, внаслідок чого в Переяслав-Хмельницькій міській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за № 32/2016.

03.03.2016 заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 також подала ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Отже, спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, які прийняли спадщину є: за заповітом - дочка ОСОБА_1; за законом - онука ОСОБА_2 (ст. 1266 ЦК - за правом представлення після смерті сина ОСОБА_5, який помер раніше).

Згідно матеріалів вищевказаної спадкової справи інших спадкоємців, які б заявили про своє право на спадщину після смерті ОСОБА_4 немає.

З наведеного вище слідує висновок, що ОСОБА_4, яка померла 18.09.2015, пережила свого сина ОСОБА_5, який помер 30.08.2015, на вісімнадцять днів. При цьому кожен з них помер у себе вдома за зареєстрованим місцем проживання.

Проаналізувавши показання свідків у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_5 останні кілька місяців до свої смерті (точний період встановити не представляється можливим) тимчасово та періодично проживав ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку своєї матері і його перебування там було обумовлене необхідністю догляду за нею.

За правилами ч.1, ч.5 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Законодавство, хоча і закріплює норми не тільки про постійне, але й тимчасове місце проживання, однак цивільно-правові наслідки в переважній більшості випадків пов'язуватимуться саме з постійним місцем проживання, тобто з місцем реєстрації (прописки). Так, місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК). Перелік документів, наведених Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - свідоцтво органів РАЦС про смерть, якщо останнє постійне місце проживання і місце смерті спадкодавця збігаються, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, а також запис у будинковій книзі (абзац сьомий пункту 212) - підтверджує те, що місце відкриття спадщини визначається як останнє постійне, а не останнє фактичне місце проживання спадкодавця.

Отже, для цілей спадкового законодавства місцем останнього постійного проживання спадкодавця вважається місце, визначене у вищенаведених документах, а відсутність особи за цим місцем не означає зміну місця відкриття спадщини.

ВССУ звернув увагу на значення відмітки про реєстрацію в паспорті. Так у пункті 1 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив: «Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи».

Тож, якщо у спадкоємця в паспорті є відмітка про місце реєстрацію, він є таким, що прийняв спадщину, а отже й постійно проживав зі спадкодавцем на момент смерті.

Згідно до Ухвали ВССУ від 19.03.2014 року (ЄДРСРУ № 37800238) «аналіз положень ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи є зареєстроване з дотриманням установленого порядку реєстрації на території адміністративно-територіальної одиниці приміщення, зокрема квартира, у якій ця особа проживає понад 6 місяців протягом року.»

В Ухвалі ВССУ від 14.05.2014 року (ЄДРСРУ № 38760544) зазначається: «статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено: що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції».

Аналіз вищевикладених норм права та висновки ВССУ дають підстави для твердження, що постійним місцем проживання особи є місце, за яким фізична особа зареєстрована у встановленому порядку і має намір проживати там без обмеження часом чи певними умовами. Відтак, постійне проживання не може бути повязане з роботою, навчанням, доглядом за хворим тощо.

В досліджуваній ситуації проживання ОСОБА_5 зі своєю матірю ОСОБА_4 було короткотривалим та періодичним, повязане з необхідністю нагляду та догляду за хворою, без зміни постійного місця проживання одного або іншого на одне спільне, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, а тому твердження позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_5 в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України - є хибним.

Отже, в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту спільного постійного поживання спадкоємця ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_5 по день смерті останнього необхідно відмовити.

Вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності на часину квартири, що належала ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено вище, заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4, яка пережила його на вісімнадцять днів, не подавала. Отже ОСОБА_4 не прийняла (не встигла прийняти) спадщини після смерті ОСОБА_5Г і в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Знаючи, що ОСОБА_4 не прийняла спадщини після смерті сина ОСОБА_5 в порядку, передбаченому цивільним законодавством, а позивач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом спадкової трансмісії, визначеним в ст. 1276 ЦК України, остання є такою, що не прийняла спадщини після смерті ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, слідує висновок, що ОСОБА_1 не набула право на спадщину після смерті брата ОСОБА_5 в розумінні ч.5 ст. 1268, ст. 1296 ЦК України, оскільки для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Розглядаючи зустрічний позов неповнолітньої ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_3, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено вище, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 в порядку передбаченому цивільним законом (ст. 1268, 1269 ЦК). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає.

Згідно договору дарування від 20.07.2004 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_4, яка має загальну площу 32,40 кв.м., житлову 18,40 кв.м. 11.08.2004 право приватної власності ОСОБА_5 на 1/2 частини вищевказаної квартири зареєстровано Переяслав-Хмельницьким МБТІ.

Вказані обставини підтверджуються договором, який надала відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 (а.с.23).

Отже, ОСОБА_2 не має правовстановлюючого документу на спадкове майно з тих причин, що цей документ знаходиться в іншої особи ОСОБА_1, яка не визнає права ОСОБА_2 на частину квартири, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 1296 Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

08.10.2016 нотаріус Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори своєю постановою №664/02-31 ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, розташованої в АДРЕСА_5, що залишилася після смерті ОСОБА_5, померлого 31.08.2015.

Відмова нотаріуса мотивована тим, що йому не надано документа, який посвідчує право власності померлого на 1/2 частину вказаної квартири та у звязку з тим, що по даному майну є спір, який розглядається в судовому порядку.

За правилами ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що неповнолітня ОСОБА_2, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5, має право на набуття у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_6, яка належала спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Вищевказане право підлягає захисту в судовому прядку шляхом його визнання за спадкоємцем ОСОБА_15, оскільки воно не визнається іншою особою ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись статтями 392, 1216, 1218, 1261, 1266, 1268, 1269,1270, 1276, 1296 ЦК України, ст. 3, 8, 10,11, 57-62, 88, 212-215 ЦПК України суд ,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до неповнолітньої ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник за законом ОСОБА_3, про встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частини квартири в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири кв. № 63 (загальною площею 32,40 кв.м., житловою площею 18,40 кв.м.), яка розташована в будинку № 50, по вул. Шевченка в м. Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 31 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1155 гривень 06 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя А.О. Залеська