У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, усунення від права на спадкування та зміну черговості права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_5 у період з 01 березня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5, встановити факт ухилення сина померлого ОСОБА_5 від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунути його від права на спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 березня 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, разом вели спільне господарство, відпочивали під час відпусток, влаштовували сімейні свята.

Вказувала, що до 2014 року періодично проживали в будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 або за місцем її (позивачки) реєстрації у квартирі АДРЕСА_1. У зв'язку із хворобою ОСОБА_5 і неможливістю утримувати приватний будинок із 2014 року вони постійно проживали у квартирі АДРЕСА_1. Разом з ними також проживали її (позивачки) діти, у вихованні та матеріальному утриманні яких брав участь і ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку по АДРЕСА_2, заяву про прийняття якої до Першої Київської державної нотаріальної контори подав відповідач.

Вважає, що ОСОБА_5 не має права на спадкування після смерті батька, оскільки про непрацездатного батька не турбувався, кошти на його утримання не надавав та взагалі з ним стосунків не підтримував майже до смерті.

Вона (позивачка), у свою чергу, з 2009 року опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_5, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, у зв'язку і з чим вважає, що в силу положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України, має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Посилаючись на наведені вище обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання з 01 березня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що був зареєстрований по АДРЕСА_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована по АДРЕСА_1. Змінено черговість права на спадкування, визнано за ОСОБА_4 право на спадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, із спадкоємцями першої черги. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині визначення періоду проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу змінено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог в частині зміни черговості права на спадкування відмовити.

Отже, судові рішення в частині позовних вимог про усунення від права на спадкування не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Змінюючи черговість спадкування та визнаючи ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, оцінивши докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), взяв до уваги фізичний стан спадкодавця та інші обставини, які є підставою для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України, та виходив із доведеності позовних вимог. Зокрема, суд зазначив, що позивачкою надано докази, які свідчать про те що ОСОБА_5 з 2009 року тяжко хворів, через незадовільний стан здоров'я потребував стороннього догляду та матеріальної допомоги, і що саме ОСОБА_4 таку допомогу надавала, вважаючи його своїм чоловіком.

Колегія судів погоджується з такими висновками судів, оскільки вони ухвалені на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну черговості права на спадкування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик