Справа № 307/2403/16-ц
Провадження № 2/307/1344/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа відділ державної виконавчої служби Тячівського району про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 24.03.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис на кредитному договорі, укладеному між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 28.11.2006 р., за яким йому було надано кредит у сумі 10000 грв. строком до 27.11.2009 р.

Вчиняючи виконавчий напис нотаріус в порушення ст. 88 Закону України "Про нотаріат" не врахував і не перевірив факту про безспірність заборгованості та не зясував чи входить в перелік безспірних заборгованостей заборгованість, відносно якої було вчинено цей напис.

В червні 2016 року державною виконавчою службою йому було повідомлено про арешт рухомого майна на підставі виконавчого напису.

Відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених цим Законом.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подається, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Нотаріусом були порушені вимоги Закону України "Про нотаріат" та винесено виконавчий напис на підставі розрахунку суми заборгованості станом на 24.03.2015 р., але цей документ не підтверджує безспірність вимог банку.

Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Частинами першою та четвертою Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Таким, чином банком не надано оригінал, або нотаріально завірену копію ордеру отримання кредиту у сумі 10000 грв. Також у виконавчому написі неправильно вказано номер облікової картки платника податків.

Крім того, виконавчий напис вчинено після спливу строку позовної давності на стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до п.п. 1.1. кредитного договору від 28.11.2006 р. термін його дії до 27.11.2009 р., виконавчий напис вчинено 24.03.2015 р.

Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заперечення, в яких позов не визнає як необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню.

Так, позивачем не оспорюється наявність кредитного договору та заборгованості за ним.

Жодним судовим рішенням не встановлено недійсність правочину, на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

Виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1., 3.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України" № 1172 від 29.06.1999 р.

Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів з урахуванням положень вищевказаного Переліку, за яким стягнення проводиться у безспірному порядку.

Оспорюваний виконавчий напис містить необхідну інформацію відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до п. 2.3. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України боржнику було направлено вимогу про необхідність виконання зобовязань за кредитним договором та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник проігнорував цю вимогу нотаріуса.

Кредитний договір, укладений між позивачем та банком, передбачає зобовязання боржника повернути кредитні кошти в повному обсязі.

З огляду на те, що договір не був виконаний достроково, розірваний чи змінений, а також на те, що договір не виконувався належним чином, він продовжує діяти і до сьогодні, оскільки не був виконаний належним чином.

Право вимоги на стягнення заборгованості у сумі 44170.27 грв. виникло у банку лише 12.02.2015 р., тоді як виконавчий напис вчинено 24.03.2015 р., тому твердження позивача стосовно пропуску трьох річного строку з моменту настання права вимоги щодо погашення заборгованості є необґрунтованим.

Більше того, згідно ч.ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та обовязки відповідно договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, а порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, мало місце ще до настання дати сплати останнім щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В договорі визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до договору, сплатити відсотки за користування кредитом, повністю повернути кредит до дати, зазначеної в договорі. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в договорі, заборгованості у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася. Надіслала до суду письмові пояснення, в яких просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Тячівського району у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2006 р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір № MKG0SE00000699, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 10000 грв. на строк по 27.11.2009 р. включно.

Банк вважає, що станом на 12.02.2015 р. за ОСОБА_2 рахується заборгованість у сумі 44170.27 грв., що складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 2718.09 грв., суми заборгованості по відсотках у сумі 15466.28 грв., заборгованості по комісії у сумі 1199.77 грв. та заборгованості по пені у сумі 24786.13 грв. У зв'язку з цим він звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про вчинення виконавчого напису, який 24.03.2015 р. вчинив виконавчий напис за реєстровим номером 1191, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк") 44170.27 грв.

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06. 1999 р., входять кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктами 3.1.-3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні те, що надана банком нотаріусу виписка з рахунку боржника ОСОБА_2 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № MKG0SE00000699 від 28.11.2009 р. станом на 12.02.2015 р. не є безспірною.

Пунктом 1 кредитного договору № MKG0SE00000699 від 28.11.2006 р. визначено, що банк зобовязуються надати позичальнику строковий кредит шляхом надання готівкою через касу на строк з 28.11.2006 р. по 27.11.2009 р. включно.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України у вказаному кредитному договорі встановлено строк виконання зобовязання конкретною датою.

11.03.2015 р. позивачу було направлено письмову вимогу про усунення порушень за вищевказаним договором.

Дана вимога до боржника подана після спливу трирічного строку з моменту виникнення права у банку на пред'явлення вимоги щодо повернення кредитних коштів.

Законом іншого строку давності не встановлено, а доказів про зупинення перебігу строків позовної давності відповідачами суду у порушення ст. 60 ЦПК України суду не надано.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року в справі №6-158цс15.

Водночас Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року по справі №6-141цс14 висловив правову позицію, відповідно до якої та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, є обставиною, що спростовує безспірність заборгованості боржника.

В матеріалах справи наявні докази того, що між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за кредитним договором, що був предметом розгляду у

Тячівському районному суді.

19.11.2013 р. цим судом було ухвалено рішення, яке 29.11.2013 р. набрало законної сили, яким у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKG0SE00000699 від 28.11.2006 р. було відмовлено.

За таких обставин суд вважає, що дані обставини, є підставами для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по 275.60 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", п. п. 3.1.-3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати виконавчий напис № 1191 від 24.03.2015 р. вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 44170.27 грв. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 по двісті сімдесят пять гривень 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.