Справа № 303/6571/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.,

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.,

за участі секретаря Маринець Д.М.

та позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4, що діє від імені ОСОБА_1, на рішення Мукачівського міськрайоннго суду від 16 грудня 2015 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про зобовязання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому з урахуванням уточнень, викладених у заяві від 03 жовтня 2015 року (а.с. 169), на підставі ст.ст.15-16, 368, 391 ЦК України, просила зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном квартирою № 3 по вул.Пархоменко,7 в м.Мукачево, що належить їй та ОСОБА_5 на праві спільної власності, з наданням їй можливості в повній мірі користуватися квартирою, прибудовами, прибудинковою територією, комунікаціями (коридор, ванна, вхідні двері, коридор, інше).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 грудня 2015 року (а.с. 52-53) у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі (а.с. 56-57) позивач та її представник просять скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги аналогічні викладеному в позовній заяві. Також зазначають, що в матеріалах справи містяться докази того, що відповідачі перешкоджають позивачу користуватися спільною квартирою, а саме: копія заяви ОСОБА_1 від 04 жовтня 2014 року та акт, складений техніком КП «Мукачівське МБТІ і ЕО».

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_1, її дочці ОСОБА_5, чоловіку дочки ОСОБА_3 та їх дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 2000 року, записаного в реєстрову книгу 22 грудня 2000 року за № 7842 (а.с. 45).

У заяві від 04 жовтня 2014 року адресованій Мукачіському МВ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_1 зазначала, що відповідачі останні декілька років обмежують її права як співвласника квартири в користуванні власністю, у звязку з чим вона звернулася до Мукачівського МБТІ та ЕО для проведення інвентаризації майна та виготовлення технічного паспорту, однак 30 вересня 2014 року її донька відповідач ОСОБА_5 не допустила до квартири працівника Мукачівського МБТІ та ЕО (а.с. 5).

14 листопада 2014 року техніком Мукачівського «КП МБТІ та ЕО» був складений акт обстеження, в якому зазначено, що 30 вересня 2014 року за заявою ОСОБА_1 нею був здійснений вихід для обстеження квартири АДРЕСА_2.

На місці було встановлено, що до квартири проведено прибудову літ.«Б» лінійними розмірами 11.22 * 3.50. Співвласницею квартири ОСОБА_5 було відмовлено в обстежені майна (а.с. 43).

Суд першої інстанції на вимогу позивача, витребувавши та оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на вказану квартиру, керуючись п.3 ч.2 ст.16, ч.1 ст. 319, ч.1 ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.386, 391 ЦК України дійшов висновку про те, що власник майна може вимагати захисту свого порушеного права власності, в тому числі, шляхом припинення дій, які ці права порушують.

Проте, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: перешкоджання їй відповідачами користуватися та розпоряджатися квартирою, в тому числі, ванною, вбиральнею, коридором, вхідними дверима тощо, відповідно до вимог ч.ч. 3-4 ст.10, ч.1 с.11, ст. 60 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Акт обстеження від 14 листопада 2014 року та заява позивача від 04 жовтня 2014 року не підтверджують факт перешкоджання відповідачами користуватися ОСОБА_1 квартирою, оскільки, зі змісту акту вбачається, що до квартири не було допущено працівника Мукачівського МБТІ та ЕО, а вищевказана заява не містить відмітки про її отримання Мукачівським МВ УМВС України, результати її розгляду невідомі.

Доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, що діє від імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11