Справа №484/2662/16-ц 31.10.2016 31.10.2016 31.10.2016
Справа № 484/2662/16-ц Головуючий у 1 інстанції Максютенко О.А.
Провадження №22-ц/784/2390/16 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

31 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

без участі сторін належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року, постановлену за його ж заявою в інтересах ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

26 серпня 2016 року ОСОБА_2, діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яку обґрунтовувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1.

Бажаючи прийняти спадщину, заявник звернулась з відповідною заявою до Первомайської державної нотаріальної контори, де буда відкрита спадкова справа № 427/2015. При цьому, державним нотаріусом виявлено, що на зазначену вище квартиру, яка нібито на той час належала ОСОБА_5, накладено арешт ухвалою Народного суду Первомайського району від 22 вересня 1999 року, та подальше оформлення спадкових прав неможливе без його зняття.

Між тим, як на думку заявника, зазначений арешт накладено неправомірно, оскільки на час його накладення квартира АДРЕСА_1 не перебувала у власності ОСОБА_5, так як той ще 07 вересня 1999 року уклав договір купівлі-продажу цієї квартири з ОСОБА_4

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що неправомірно накладений судом арешт порушує її права як спадкоємця першої черги на зазначену квартиру та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, заявник просила суд скасувати ухвалу Народного суду Первомайського району від 22 вересня 1999 року та зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2016 року зазначену заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, зокрема, в ній не зазначено про забезпечення якого саме позову було винесено ухвалу від 22 вересня 1999 року, сторін по справі, тощо.

У зв'язку із невиконанням вимог зазначеної ухвали суду, іншою ухвалою цього ж суду від 19 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто їй.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою повернути заяву до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Скаргу обґрунтовував порушенням районним судом норм процесуального права.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу повернути до того ж суду для повторного вирішення питання про відкриття по ній провадження з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху та надаючи їй строк для усунення недоліків, районний суд виходив з того, що по ній не може бути відкрито провадження, оскільки вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Повертаючи заяву заявниці, суд першої інстанції виходив з того, що і у визначений ним строк, та не усунула зазначені недоліки, що позбавляє його можливості відкрити провадження у справі і вирішити справу по суті.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, вважає висновок районного суду щодо процесуальної долі заяви ОСОБА_2 помилковим, необґрунтованим і незаконним, виходячи з наступного.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 1, 3-4, 10-11, 303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Такий розгляд проводиться, виходячи із загальних засад цивільного законодавства про: неприпустимість свавільного втручання держави у сферу особистого життя людини, її цивільного права та інтересу; справедливість; добросовісність та розумність.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,5,10 ЦПК України).

В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повній мірі виконав вимоги процесуального законодавства й порушив право фізичної особи на захист її інтересів.

Пред'явлення заяви та вирішення питання про відкриття по ній провадження - це процесуальні дії, які мають здійснюватися з суворим, беззастережним дотриманням порядку їх вчинення, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити:

●ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

●ціну позову щодо вимог майнового характеру;

●чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину;

●переліку документів, що додаються до заяви.

Таких же положень, за аналогією закону, слід дотримуватися і при вирішені питань щодо заяв, які адресовані суду, вимагають судового реагування з постановленням судового рішення і тягнуть за собою певні правові наслідки відносно цивільних прав та обов'язків цивільно-правового характеру.

Згідно зі ст.120 ЦПК України заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що до неї додаються, відповідно до кількості учасників, що беруть участь у розгляді заяви.

При цьому, кількісний та якісний склад документів, відповідно до принципу диспозитивності, заявник визначає сам.

Виключенням з цього правила є лише пряме зазначення закону, щодо обов'язковості надання певних документів.

Іншого законодавець не встановив, а тому вимоги суду, про надання на стадії пред'явлення заяви документів, прямо не передбачених законом, але які, як на його думку, повинні були б бути у справі, не можна вважати законними.

Відсутність певних документів, наявність яких суд вважав би за необхідне, або неналежна їх якість, можуть бути підставою для відмови у відкритті провадження, у задоволені заяви або їх несприйнятті як доказу при їх правовій оцінці.

Зі змісту ст.ст.119-121 ЦПК України вбачається, що заява може бути визнана неподаною і повернута, у разі, якщо вона подана без додержання вимог, передбачених ст.119 ЦПК України та не оплачена судовим збором, а позивач на вимогу судді і у встановлений законом строк, не усунув недоліків позовної заяви, або не сплатив необхідних судових витрат.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119 і 120 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 без руху, а потім повертаючи її заявнику, Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області тлумачив положення ст.119 ЦПК України розширено, в наслідок чого висунув позивачеві безпідставні та необгрунтованні вимоги щодо необхідності усунення недоліків у заяві, в той час як такі недоліки, навіть за умови їх наявності, не могли тягнути такого правового наслідку, у зв'язку з чим вчинив процесуальну дію, яку, за виписаних обставин, не повинен був вчиняти.

Заява ОСОБА_2 містила усі необхідні відомості про права та обов'язки сторін, а також вимоги про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового захисту інтересів.

Зокрема, заявник сформулювала та зазначила підстави, які, як на її думку, безспірно тягнуть за собою скасування оспорюваного нею заходу забезпечення позову в іншій справі, а також зазначила ким і коли цей захід застосовано.

Інші обставини, які були необхідні суду, повинні були встановлюватися і досліджуватися у судовому засіданні, в тому числі і щодо юрисдикції справи, у разі встановлення, що процесуальний документ на забезпечення позову Первомайським міськрайонним судом взагалі не постановлювався (можливо підробка).

Більше того, вони не є таким недоліком заяви, який би перешкоджав суду вирішувати питання про відкриття провадження у справі. Подання доказів, їх оцінка та обґрунтування позовних вимог можливі на наступних стадіях цивільного процесу.

Отже, зазначені в ухвалі судді від 29 серпня 2016 року недоліки не свідчать про невідповідність заяви вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України, а тому вважати їх обґрунтованою підставою для залишення її без руху, а у подальшому для повернення - неможна.

Виписане у повній мірі відповідає як названим нормам цивільно-процесуального законодавства, так і п.7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Виходячи з викладеного, оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням заяви представника ОСОБА_2 до того ж суду для вирішення питання щодо можливості відкриття по ній провадження відповідності до закону.

Керуючись ст.ст.303,312,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову разом з доданими до неї матеріалами направити до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області для вирішення питання щодо можливості відкриття по ній провадження у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Лисенко П.П.

Судді: Самчишина Н.В.

Галущенко О.І.