АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1728/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки Україна у Київській області та місті Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київміськвторресурси», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку та визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у липні 2013 року.

Зазначав, що з 14.09.2011 року він працював у ТОВ «Київміськвторресурси» на посаді вантажника. 02.10.2012 року під час виконання службових обов'язків отримав травмування лівої руки з тяжкими наслідками. Наказом від 15.11.2012 року Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та в м. Києві створено комісію по розслідуванню нещасного випадку. Актом спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н - 5 від 28.11.2012 року встановлено, що травма отримана позивачем під час перебування у відпустці, а тому нещасний випадок визнаний не пов'язаним з виробництвом . Вважаючи вказаний висновок незаконним, позивач просив суд скасувати Акт за формою Н - 5 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02.10.2012 року в ТОВ «Київміськвторресурси» від 28.11.2012 року, визнати нещасний випадок пов'язаним з виробництвом, зобов'язати Територіальне управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України в Київській області та м. Києві провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку та за наслідками скласти Акт за формою Н -1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про скасування акту по формі Н-5, та визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 02.10.2012 року таким, що пов'язаний з виробництвом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом вірно встановлено, що станом на 02.10.2012 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київміськвторресурси», а саме працював на посаді вантажника вантажного автомобіля .

02.10.2012 року близько 12 год. 30 хв. на території лікарні по вул. Ризька, 1 у м. Києві стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_2 зазнав травмування лівої руки з тяжкими наслідками - різану рану нижнього лівого передпліччя з пошкодженням сухожилків згиначів 1 - го та 4 - го пальців, променевого згинача кисті, серединного нерву, променевої та ліктьової артерії.

28.11.2012 року комісією, створеною Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві, складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02.10.2012 року о 12 год. 30 хв. в ТОВ «Київмісквторресурси».

Відповідно до зазначеного Акту нещасний випадок стався під час перебування ОСОБА_2 у відпустці та не підпадає під дію Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, та не пов'язаний з виробництвом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновків, що перевірка проведена Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві повно та всебічно, Акт спеціального розслідування відповідає нормам чинного законодавства, а тому підстав для його скасування та проведення повторного розслідування не має.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Відповідно до п. 7 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011 року, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Пунктом 14 вищевказаного Порядку передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку повинна з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку, вивчити первинну медичну документацію, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу (служби) охорони праці, а також документацію відділу кадрів та визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом.

Згідно п. 15 вищевказаного Порядку однією з обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його вибуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які належать до його трудових (посадових) обов'язків, зокрема із запобігання виникнення аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця, участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням органів управління за наявності відповідного розпорядження роботодавця.

Так в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 від 20.09.2012 року про надання йому щорічної відпустки з 01.10.2012 року

На підставі зазначеної заяви, ТОВ «Київміськвторресурси» був виданий наказ №197 від 25.09.2012 року про надання ОСОБА_2 щорічної основної відпустки з 01.10.2012 року по 24.10.2012 року, з яким позивача було ознайомлено 25.09.2012 року, про що свідчить його підпис.

Під час розгляду зазначеної справи позивач заперечував факт перебування у відпустці, зазначаючи, що 02.10.2012 року він перебував на роботі, а травма була отримана ним під час виконання трудових обов'язків.

Крім того позивач зазначав, що не звертався із заявою про надання відпустки, а підпис, що міститься в заяві від 20.09.2012 року належить не йому, а іншій особі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.12.2014 року у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої постановлено питання «Чи виконаний підпис ОСОБА_2 на заяві про надання відпустки від 20.09.2012 року ним чи іншою особою?».

З висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи №1118 від 23.02.2015 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2, зображення якого міститься в рядку «подпись работника» в електрографічній копії заяви від його імені від 20.09.2012 року про надання щорічної відпустки, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

В матеріалах справи також наявний висновок експерта КНДІСЕ №6525/6526/15-32 від 16.06.2015, проведений по матеріалам кримінального провадження №0000091 від 21.11.2012 року за ч. 1 ст. 172 ч. 1 ст. 175 ст. 358 КК України, щодо невиплати ТОВ «Київміськвторресурси» встановленої законом компенсації ОСОБА_2, а також підроблення від імені останнього заяви про надання відпустки з якого вбачається, що підпис в графі «подпись работника», на наданій на дослідження заяві ОСОБА_2 про надання відпустки від 20.09.2012 року, виконаний ОСОБА_5, яки є рідним братом позивача і який також працював у ТОВ «Київміськвторресурси».

При прийнятті зазначених висновків до уваги колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку повинна з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку, зокрема, вивчити документацію відділу (служби) охорони праці, а також документацію відділу кадрів.

Як вже було зазначено, нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом за обставин виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства.

З висновків комісії, зазначених в оскаржуваному акті, вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на території господарського двору Київської міської клінічної лікарні №9 по вул. Ризька 1 у Шевченківському районі м. Києва перебуваючи у відпустці, оформленій в установленому у ТОВ «Київміськвторресурси» порядку.

Вказані висновки були зроблені на підставі заяви ОСОБА_2 про надання відпустки з 01.02.2012 року та наказу товариства №197 на відпустку позивача.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Зазначаючи про недійсність наявної в матеріалах справи заяви від 20.09.2012 року та заперечуючи факт перебування у відпустці 02.10.2012 року, ОСОБА_2, всупереч вимогам вищезазначених статтей, не було надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду належних доказів на підтвердження недійсності наказу ТОВ «Київміськвторресурси» №197 від 25.09.2012 року про надання ОСОБА_2 щорічної основної відпустки, які б давали підстави вважати що нещасний випадок стався під час виконання позивачем трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наказ ТОВ «Київміськвторресурси» №197 про надання відпустки не є предметом оскарження у даній справі, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо його дійсності.

Обставини, які б давали підстави вважати, що нещасний випадок від 02.10.2012 року трапився з позивачем під час виконання завдань, відповідно до розпорядження роботодавця, в період відпустки, в ході розгляду справи не встановлені.

З матеріалів справи також вбачається, що Наказом директора Товариства № 311 - В від 31.07.2007 року на товаристві з 10.08.2007 року введено облік прибуття/вибуття на територію/з території підприємства «Київміськвторресурси» усіх осіб/працівників та гостей підприємства тільки за допомогою встановленої електронної системи з використанням індивідуальних проксими - карток, а також безконтактних і уніфікованих/гостьових карток ЕМ - Marin, USB.

З матеріалів справи вбачається, що така система була встановлена та перебувала на обслуговуванні ТОВ «Кард - Сістемс».

З наданого Товариством витягу з бази даних комп'ютерної реєстрації приходу/ залишення працівників та гостей з території підприємства, вбачається, що 02.10.2012 року ОСОБА_2 на території підприємства не з'являвся.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, на ім'я якого 20.09.2012 року була складена заява про надання відпустки, пояснив, що він виконує обов'язки директора ТОВ «Киїміськвторресурси» та підписував наказ про відпуску ОСОБА_2 з 01.10.2012 року.

З урахуванням встановлений обставин справи, на підстави наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В поданій апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в день коли трапився нещасний випадок він не перебував у відпустці, оскільки відбув її у серпні 2012 року разом з братом ОСОБА_5

На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт посилається на виписку з зарплатних карткових рахунків ПАТ «Приватбанк, покази свідків, фактом порушення кримінального провадження №0000091.

Однак зазначені докази не можуть бут прийняті судом до уваги, оскільки факт зарахування на картковий рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Приватбанк» 03.10.2012 року, заробітної плати розмірі 463,75 грн., не свідчить про те що вказана заробітна плата була нарахована позивачу за період роботи з 01.10.2012 року.

Суд також критично ставиться до показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили, що зазначена травма була отримана ОСОБА_2 під час виконання службових обов'язків, а не під час перебування у відпустці, оскільки вони є близькими родичами позивача, що може свідчити про їх неупередженість.

Саме по собі порушення кримінального провадження №0000091 від 21.11.2012 року за ч. 1 ст. 172 ч. 1 ст. 175 ст. 358 КК України щодо невиплати ТОВ «Київміськвторресурси» встановленої законом компенсації ОСОБА_2, а також підроблення від імені останнього заяви про надання відпустки, не може бути підставою для скасування оскаржуваного акту та задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: