У х в а л а

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визначення частки у спільному сумісному майні та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що її мати ОСОБА_7, яка померла 09 квітня 2009 року, перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, під час якого була придбана та оформлена на останнього квартира АДРЕСА_1.

Зазначала, що вказана вище квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якій частка її матері складає Ѕ частину.

Посилаючись на те, що на день смерті ОСОБА_7 вона постійно проживала разом із нею, що підтверджується реєстрацією їх місця проживання, інші спадкоємці відсутні, оскільки не подали заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини та не проживали постійно зі спадкодавцем на момент її смерті, просила суд визначити, що частка померлої ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності складає Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано, що частка померлої ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності складає Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано право власності на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватирішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги , колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надавши належну оцінку доказам в їх сукупності, правильно виходив з того, що спірна квартира була особистою власністю ОСОБА_8, оскільки вона була придбана за кошти, отримані від продажу нерухомого майна, яке належало йому особисто.

Аналогічна правова позиція також міститься у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

Ю.Г. Іваненко

І.М. Фаловська