Справа № 663/2135/16-ц
Провадження № 2/663/840/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Павленко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 13.09.2002 року. Подружжя мають спільних дітей: синів ОСОБА_3, 2002 р. н., та ОСОБА_4, 2004 р. н. Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинено близько десяти років тому, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Просить суд шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснив, що близько десяти років вони проживають окремо, шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердила окреме проживання з 2007 року та відсутність спільних інтересів, не заперечувала проти розірвання шлюбу, прізвище просила залишити ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до шлюбу Дяченко) ОСОБА_5 уклали шлюб 13 вересня 2002 року, зареєстрований Таврійською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №3 (а.с.7).

Подружжя має спільних дітей: синів ОСОБА_3, 2002 р. н., та ОСОБА_4, 2004 р. н. (а.с.5, 6).

Спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони з 2007 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Спір про поділ спільного майна, та про місце проживання неповнолітніх дітей відсутній.

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставин, з урахуванням позиції сторін, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та не відповідає інтересам сторін.

Заявлена відповідачкою вимога про залишення прізвища, присвоєного у звязку з укладенням шлюбу, підлягає задоволенню на підставі ст.113 Сімейного кодексу України.

Судові витрати залишаються за позивачем на підставі заявленого ним клопотання.

Керуючись ст.ст.106, 110-113 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Таврійською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис №3, між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до шлюбу Дяченко) ОСОБА_5.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя К. М. Шульга