Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити певні дії, приведення земельної ділянки до попереднього стану, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнила, та остаточно просила зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою шляхом перебудови гаража літ. «Б» площею 3,75 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, демонтування частини цього гаража та приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 600 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також житлового будинку, розташованого за цією адресою. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою та житловим будинком по АДРЕСА_1 у якому проживають відповідачі, де розташований самовільно побудований цегляний гараж літ. «Б». Зазначений гараж у 1999 році побудував ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті вона та відповідачі успадкували кожен по ј частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 Зазначила, що вказаний гараж, а саме його задня частина знаходиться на її земельній ділянці, що створює їй перешкоди у користуванні власністю. Вона неодноразово зверталася до відповідачів із вимогою добровільно перебудувати гараж таким чином, щоб він не займав її земельної ділянки, однак останні проігнорували ці вимоги. Враховуючи, що в добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому вона звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_3 шляхом перебудови гаража літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 м. Львів, а саме: демонтувати частину цього гаража, що знаходиться на земельній ділянці позивача, таким чином, привівши земельну ділянку до попереднього стану.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити у справі нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, а саме: ненадання позивачем належних та допустимих доказів згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог.

Зокрема, суд дійшов висновку про недоведеність факту порушення відповідачами права позивача на користування земельною ділянкою, зважаючи на те, що вищевказаний гараж збудований ще у 1999 році сином позивача та з її ж згоди на земельній ділянці комунальної власності, при цьому суд правильно урахував, що вимог про знесення самочинного будівництва органами місцевого самоврядування не заявлялося.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова