АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6554/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/5051/16-ц Іванова І.В.
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Швецової Л.А.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « «Євролізинг Холдінг»

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Євролізинг Холдінг" про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №000217 від 15.06.2016 року з Додатками №1, 2, 3, стягнення коштів в розмірі 171700 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 15.06.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №000217, завірений нотаріусом ХМНО Гончаренко Т.А. Відповідно до п.п.3.1.,3.2 договору предметом лізінгу є транспортний засіб марки Chery моделі Tiggo 5 Comfort. Відповідно до додатків 1-3 вартість предмету лізингу становить 389570,00 грн., авансовий платіж 194785,00 грн., комісія за організацію 38957,00 грн. комісія за передачу 11687,10 грн.

Відповідно до квитанції №15804701 від 15 червня 2016 року позивач сплатила на рахунок відповідача кошти у сумі 131 043,00 грн. та комісію банку у розмірі 1310,43грн. Відповідно до квитанції №15804588 від 15 червня 2016 року позивач сплатив на рахунок відповідача кошти у сумі 38957,00 грн., та комісію банку 389,57 грн., що разом складає 171700,00грн.

Позивач вважала, що умови договору щодо неї є несправедливими, зокрема лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за виконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищевказаними зобов'язаннями відповідає продавець. Проте, в договорі не вказано продавця предмета лізингу. Оскільки, продавець предмета лізингу був здійснений лізингодавцем, то продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язаннями щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу (ст. 808 ЦК України). Однак, всупереч вищевказаному, відповідач всю відповідальність поклав на позивача, що свідчить про несправедливість умов договору.

Крім цього, специфікація до договору в повній мірі не була складена. Відповідно до п.5.4. договору у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного у додатку №1 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає. Також у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Пунктом 8.13 договору передбачено, що розмір лізингової плати може індексуватись в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку. Однак, лізингові платежі згідно договору визначені у національній валюті України, еквівалент у іноземній валюті не визначався, а тому, прив"язка до зміни курсу долара США чи Євро по відношенні до гривні не відповідає вимогам ст.ст. 524, 533 ЦК України. Крім цього, договором не передбачено формули перерахунку розміру лізингової плати. Також лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів. Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише відповідачу право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення позивача можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору. Договором передбачене право відповідача змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, проте такого права позбавлена позивач, а тому такий договір є несправедливим до неї.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано договір №000217 фінансового лізингу від 15.06.2016 року з Додатками №1,2,3, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» та ОСОБА_2 - недійсним.

Стягнуто з ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 171700, 00 грн.

Стягнуто з ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1717 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 26250 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 вересня 2016 року в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення ТОВ «Євролізинг Холдінг» відмолено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ТОВ «Євролізинг Холдінг» звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції належним чином не мотивовані можливість застосування до оскаржуваного договору та до окремих його частин норм Закону України «Про захист прав споживачів», не враховано що даний Закон не регулює правовідносин у сфері укладання, виконання розірвання договорів фінансового лізингу, у відповідача відсутнє право одностороннє розірвання договору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Євролізинг Холдінг» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що умови договору фінансового лізингу, укладеного між позивачем та відповідачем, є несправедливими і він укладений з порушенням вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та всупереч вимогам ст..808 ЦК України, де усю відповідальність покладело на позивача, що свідчить про несправедливість умов договору.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2016 року між позивачем та ТОВ "Євролізинг Холдінг" було укладено договір фінансового лізингу №000217 з додатками №1, №2, №3, завірений нотаріусом ХМНО Гончаренко Т.А., відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до умов п.п. 3.1., 3.2 договору предметом лізингу є транспортний засіб марки Chery моделі Tiggo 5 Comfort. Вартість предмету лізингу на момент укладання договору та розмір авансового платежу вказується в додатку № 1 до даного договору, який є його невід'ємною частиною.

15.06.2016 року на виконання умов договору, ОСОБА_2 здійснила авансовий платіж на рахунки ТОВ «Євролізинг Холдінг» в розмірі 171700,00 грн

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язку на шкоду споживача.

Згідно з ч. 1 ст. 808 ЦК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Зокрема п.3.5 договору, згідно якого лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за виконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог монтажу, тощо. Окрім цього, в договорі та в додатках до нього відсутні відомості про продавця.

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює ТОВ «Євролізинг Холдінг», тому що в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.5 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності тощо суперечить положенням ст. 808 ЦК України у зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що низка умов договору є несправедливою відносно споживача.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.

Аналіз норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Судовим розглядом встановлено, що згідно з укладеним між сторонами договором фінансового лізингу № 000217 від 15.06.2006 року, лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати передбачені договором платежі (пункт 1.1договору).

Вартість предмета лізингу на момент укладення договору становила 389570 грн.

Усі планові платежі здійснюються лізингоодержувачем відповідно до умов, визначених у додатку №1 та додатку №2 до договору фінансового лізингу.

Додатком №1 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати першого лізингового платежу : вартість предмета лізингу - 389 570,00 грн., відсоток платежів - 50 %, сума виплат 194785 грн., щомісячний платіж - 16232,08, комісія за організацію (10%) - 38 957,00 грн., комісія за передачу (3%) - 11 687 грн.

Додатком №2 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати другого лізингового платежу : вартість предмета лізингу - 389 570,00 грн., авансовий платеж - 50%, сума лізингу - 194 785 грн., відсоткова ставка - 22%, коміся - 5%, період лізингу (кіль. Міс.) - 60, страхування КАСКО - 0,00%), щомісячний платіж - 5 947, 882 грн. Відвантаження автомобіля після оплати - 206472 грн.: авансований платіж - 194 785,00 грн., комісія за передачу ПП 11687,10 грн., послуги реєстрації - 0,00 грн., страхування КАСКО - 0,00 грн. страхування ЦВ 0,00 грн.

У п. 5.4 договору зазначено, що у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного у додатку № 1 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає.

Згідно п. 8.3 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни.

Відповідно до п. 8.8 договору коригування розміру лізингових платежів у випадках передбачених цим договором не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) лізингодавцю в частині витрат на фінансування предмета лізингу.

Згідно з п. 8.13 договору передбачено, що розмір лізингової плати може індексуватися в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений Договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається предмет лізингу, лізингові платежі визначені у національній валюті України, еквівалент у іноземній валюті не визначався, а тому прив'язка до зміни курсу долара США чи євро по відношенню до гривні не ґрунтується на вищевикладених вимогах закону.

Крім того, як вбачається з п.п. 8.3, 8.8 та 8.13 договору, розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмету лізингу. Проте формули перерахунку не передбачено.

В п.8.3 договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу , що належить до сплати згідно з цим Договором фінансового лізингу, до чергової Дати Платежу (п. 8.4. договору). Пункт 8.15 договору передбачає, що в разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмету лізингу лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмету лізингу, а вже сплачені споживачем платежі не повертаються.

Вказане свідчить про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати лізингові платежі.

Враховуючи дане положення можна зробити висновок про те, що навіть при сплаті лізингоодержувачем лізингових платежів, що перевищують більше ніж 50 відсотків вартості предмета лізингу лізингодавець має право не повертати дані кошти, що фактично є компенсацією за невиконання п. 8.15 договору.

В свою чергу, за договором фінансового лізингу у позивача відсутні права на одержання будь-якої компенсації від відповідача у зв'язку із розірванням або невиконанням умов договору.

Зазначені положення договору свідчать про несправедливість умов, що визначені у п.п. 4, 5, 7, 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору.

Договором передбачено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, проте таке право в жодному випадку не передбачається для лізингоотримувача.

Крім того, виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоотримувача. В п. 8.14, 12.1, 12.2, 12.3, 12.7. 12.10. 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафу.

За змістом вказаних пунктів договору розмір лізингової плати може змінюватися залежно від зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу.

Проаналізувавши зміст договору фінансового лізингу, суд першої інстанції встановив, що за невиконання своїх зобовязань за договором фінансового лізингу лізингодавець не несе відповідальності.

За змістом ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що положення договору фінансового лізингу є несправедливими, якщо містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення.

Дослідивши умови договору фінансового лізингу, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови визначені ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору та правомірно визнав недійсним договір фінансового лізингу №000360 від 25 серпня 2015 року та стягнув з лізингодавця на користь лізингоодержувача сплачену суму адміністративного платежу.

При цьому, суд першої інстанції правильно застосував положення Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 203,215 ЦК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року №6-330цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Окрім цього відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг є видом фінансової послуги. Відповідно до ч.1 ст.7 цьогоЗакну юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного орагніу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ, у разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потербує ліцензування ,фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Євролізинг Холдінг» має таку ліцензію на здійснення фінансових послуг.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Євролізинг Холдінг» про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Договір фінансового лізингу №000217 від15.06.2016 року, укладений між ОСОБА_2 на ТОВ «Євролізинг Холдінг» встановлює жорсткі обовязки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надає можливість продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; надає продавцю (виконавцю, виробнику) право розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надає продавцю (виконавцю, виробнику) право не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлює обовязкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надає продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Інші доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Євролізинг Холдінг», не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Проте, як вбачається з рішення суду першої інстанції з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на користь ОСОБА_2 стягнуто 26250 грн. витрат на правову допомогу.

Проте з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не можна.

Так. відповідно до ст..84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадкв надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні,

на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в

адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, неможе перевищувати 40 відсотків встановленоїзакономмінімальноїзаробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи,яканадавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення

окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час

ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у

відповідному судовому рішенні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір про надання юридичних послуг відповідно до умов якого за надання послуг ОСОБА_2 сплачує гроші в розмірі 552грн. за одну годину робочогу часу.

Судова колегія приходить до висновку, що представником позивача в судове засідання суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наданих юридичних послуг у сумі 26496 грн.

Також, 08 липня та 9 серпня 2016 року сторони по справі не з'явились, 9 серпня 2016 року було проголошено рішення, окрім цього позовна заява та клопотання про забезпечення позову підписані ОСОБА_2

Відповідно до долученого до матеріалів справи акту прийому-передачі послуг від 08.08.2016 року вбачається, що послуги ФОП ОСОБА_5 надав у об'ємі 48 робочих годин, які складаються також з підготовки та подічі аяв та клопотань до суду, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що жодного судового засідання з участю представника позивача проведено не було, крім цього даних про те, що він подава будь-які заяви та знайомився з матеріаліми справи, не має.

Також в матеріалах справи відутні докази на підтвердження відображення сплаченої позивачем суми у книзі обліку доходів та розходів ФОП ОСОБА_5

Тому судова колегія вважає, що за таких обставин сума, стягнута як компенсація витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг холдінг» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року змінити.

Зменшити розмір суми витрат на правову допомогу до 3000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий: Швецова Л.А.

Судді: Карімова Л.В.

Яцина В.Б.