Справа № 588/548/16-ц
№ провадження 2/588/307/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 11.05.2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що з 10.08.1996 року по 11.09.2001 року перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_3, від шлюбу народився син ОСОБА_4. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.08.2001 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина, який перебуває на утриманні позивача. На даний час ОСОБА_4 є повнолітнім, навчається у Сумському державному університеті на денній формі навчання і тому не має змоги влаштуватися на роботу та отримувати самостійний заробіток. Позивач на даний час ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, у звязку із закінченням строку виплати соціальної допомоги по безробіттю. На даний час повнолітній ОСОБА_4О потребує додаткових коштів на навчання, харчування, одяг та взуття. Відповідач на даний час ніде не працює, але має заробіток за межами України. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3, аліменти її користь на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, після досягнення повноліття, у твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, на період навчання сина до 30.06.2016 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідач не надає коштів на утримання їх спільного сина, має на цей час заборгованість за аліментами, які він зобовязаний був платити до досягнення сином повноліття. Відповідач за перший рік навчання сина в університеті оплатив проживання останнього в гуртожитку в місті Суми в сумі понад 3000 грн. На цей час взагалі ніяких коштів відповідач не надає на утримання сина, проте в змозі надавати кошти на утримання сина, оскільки працює неофіційно, їздить на заробітки за межі України. Позивач пояснила, що вона не має доходів, через відсутність освіти складно знайти роботу, але утримувати сина допомагають її батьки, надаючи пенсію, та чоловік позивача, хоча він не зобовязаний утримувати її дитину. 1000 грн., яку просить стягнути з відповідача позивач пояснила мінімальною сумою, яка потрібна її дитині на їжу на місяць, не враховуючи витрати на одяг, на навчальну літературу, на проїзд додому, на оплату гуртожитку, вартість проживання в якому у звязку із зростанням тарифів значно зросте.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити, пояснив суду, що перебуває повністю на утриманні матері. Через те, що навчається на денній основі не може поєднувати навчання та роботу, бо вважає, що не зможе успішно складати іспити. Крім того, навчання на факультеті електроніки та інформаційних технологій передбачає багато самостійної роботи, виконання якої можливе лише за наявності ноутбуку чи компютера, відсутність якого ускладнює його навчання, вимагає або проводити час в бібліотеці, або позичати ноутбук в однокурсників. ОСОБА_5 пояснив, що саме через відсутність ноутбуку завершив І семестр з низькими оцінками і не отримував протягом ІІ семестру стипендію, яку також не буде отримувати з нового навчального року.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 під час судового розгляду справи спочатку пояснили, що відповідач визнає позов в частині стягнення з нього щомісячно 250 грн., проте в подальшому відповідач повністю заперечив проти позову, вказавши, що не має можливості взагалі надавати кошти на утримання сина ОСОБА_5. При цьому сторона відповідача посилалась на те, що ОСОБА_3 ніде не працює, ніякої освіти та професії не має, живе за рахунок тимчасових заробітків на будівництві, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідач має незадовільний стан здоровя, проживає у шлюбі з іншою дружиною та падчерку, яких утримує. Також у відповідача є непрацездатна матір, яка перебуває на утриманні відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином сторін у справі (а.с.7). На час розгляду справи ОСОБА_7 виповнилось 18 років і він з 01 вересня 2015 року навчається у Сумському державному університеті, за денною формою навчання на бюджетній основі на факультеті електроніки та інформаційних технологій. Навчання закінчується 30 червня 2019 року (а.с. 9).

Згідно довідок Сумського державного університету від 18 січня 2016 року ОСОБА_4 зареєстрований окремо від матері у гуртожитку № 3 Сумського державного університету по вул. 1-ша Замостянська, 7 у м. Суми з 02.10.2015 року, витрати на проживання в якому склали на період навчання на І курсі 2015-2016 рік склали 3480 грн. (а.с. 29,30,38). На період канікул син сторін проживає разом з позивачем ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_2, з 30.11.2015 року звільнена з місця роботи у звязку з закінченням строку дії трудового договору (а.с. 55). Відповідно до довідки Тростянецького районного центру зайнятості від 05.07.2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна (а.с.32). Відповідно до відомостей наданих Тростянецьким відділенням Охтирської обєднаної ДПІ Головного управління ДФС у Сумській області з 01.01.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_2 нараховано дохід в сумі 6086,38 грн. з урахуванням податку, а з 01.01.2016 по 31.03.2016 інформація про доходи відсутня (а.с.33,34).

Відповідно до довідок про доходи виданих Сумським державним університетом, ОСОБА_4, за період з 01.09.2015 по 31.12.2015, отримав загальну стипендію в сумі 3300 гривень, а з 01.01.2016 по 30.06.2016 сума отриманих доходів останнім склала 825 гривень і лише у січні 2016 року. (а.с.39, 39-А)

Відповідач ОСОБА_3 за даними Тростянецького відділення Охтирської обєднаної ДПІ Головного управління ДФС у Сумській області станом на 08.08.2016 року за відомостями з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДФС України доходів за період з 01.01.2015 по 31.03.2016 року не має. Крім того, відповідач станом на 02.08.2016 року на обліку у Тростянецькому районному центрі зайнятості не перебуває (а.с.70,71).

Допитана в якості свідка мати відповідача ОСОБА_8 суду показала, що відповідач немає стабільної роботи, має тимчасові підробітки, іноді виїжджає до Російської Федерації. Свідок вказала, що проживає окремо від відповідача з родиною меншого сина, живе за рахунок пенсії у розмірі 1340 грн.

Вирішуючи вимогу позивача, суд виходить з такого.

Згідно із вимогами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (статті 182 Сімейного кодексу України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, судом установлено, що син відповідача є повнолітнім, продовжує навчання, на період навчання проживає окремо від батьків у гуртожитку у місті Суми, а у період канікул проживає з позивачем. Указані юридичні факти, які є передумовами для стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, сторонами не оспорюються.

При встановленні факту наявності потреби ОСОБА_4 у зв'язку з навчанням в отриманні матеріальної допомоги суд враховує, що син сторін навчається за денною формою навчання на бюджетній основі, стипендію з лютого 2016 року не отримує через низький бал за підсумками І семестру, проживає в гуртожитку у м.Суми окремо від батьків, витрати на проживання в якому на І курсі у період навчання склали 3480 грн., тобто у середньому 386 грн. на місяць (3480 грн./ 9 місяців), доходів станом на час розгляду справи ОСОБА_4 немає взагалі.

Оцінюючи наявність у відповідача можливості надавати допомогусину на період його навчання, суд враховує те, що офіційних доходів ОСОБА_3 не має, проте є особою працездатного віку, визнав, що має періодичні заробітки у сфері будівництва, доказів того, що є обмеженим у працездатності, має захворювання чи інвалідність не надав. Суд враховує також те, що інших дітей, ніж спільний з позивачем син, відповідач не має. При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача як на підставу заперечень проти позову те, що він утримує матір ОСОБА_8, оскільки відповідних доказів відповідач не надав, а показання його матері цього не підтвердили, і крім того, суд враховує, що мати позивача ОСОБА_8 має регулярний дохід у виді пенсії і також має іншого сина, з яким проживає. Крім того, відповідач не надав доказів того, що його дружина, з якою він зараз перебуває у шлюбі, є непрацездатною, що в силу вимог частин 2 та 3 статті 75 Сімейного кодексу України породжувало б обовязок відповідача її утримувати. Посилання відповідача на те, що він несе витрати на утримання падчерки є також необґрунтованим, і не можуть бути віднесені до обставин, які враховуються судом для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання сина відповідача, який продовжує навчання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати сину матеріальну допомогу, який її дійсно потребує до закінчення навчання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не працює, постійного доходу не має, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.05.2016 року установлено на рівні 1450 грн., виходячи з рівного обовязку батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на утримання сина ОСОБА_5 аліментів у розмірі 500 грн. щомісяця від дня предявлення позову до суду, тобто з 11 травня 2016 року, на період навчання до 30.06.2019 року.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ураховуючи, що позивача звільнено від сплати судових витрат, а позовні вимоги задоволено частково (50 %) з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. (551,20 грн. х 50 %).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 214-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, 17.09.1997 народження, у твердій грошовій сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 11.05.2016 року і до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2019 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць із 11.05.2016 року по 10.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. у дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко