Справа № 232/1608/12 Провадження № 22-ц/772/3103/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Нікушина В.П., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2016 року за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі УДВС ГТУЮ) ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 232/1608/12, виданого 02 липня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області.

В обґрунтування скарги зазначила, що при переведенні її з пенсії, призначеної як науковому працівнику, на пенсію за віком, діями посадових осіб управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в м. Вінниці грубо порушено її права та законні інтереси, що встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у адміністративній справі за її позовом до УПФУ у м. Вінниці про визнання дій суб?єкта владних повноважень протиправними щодо перерахунку пенсії при переведенні з наукової на пенсію за віком, сплату різниці між фактично отриманою пенсією та належною до виплати та стягнення моральної шкоди.

На підставі вказаного судового рішення, 06 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її для виконання до УПФУ у м. Вінниці.

08 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв?язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій спеціалістом департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надано звіт про недоцільність застосування рішення суду, оскільки величина пенсійної виплати значно зменшиться.

Вважаючи дану постанову такою, яка винесена у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки дотепер постанова суду не виконана і державний виконавець не вжив усіх передбачених заходів для виконання судового рішення, ОСОБА_2, з посиланням на ст. 383 ЦПК України, просила скаргу задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2016 року скаргу задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 48012145, винесену 08 червня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи та підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалюючи постанову про закінчення виконавчого провадження, держаний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Судом установлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року, визнано протиправними дії УПФУ України щодо нарахування ОСОБА_2 пенсії при переведенні пенсії із наукової на пенсію за віком сплату різниці між фактично отриманою пенсією та належною до виплати та зобовязано УПФУ в м. Вінниці вчинити певні дії.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 232/1608/12, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 02 липня 2015 року про зобов?язання УПФУ в м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 при переведенні із пенсії, призначеної як науковому працівнику, на пенсію за віком з 05 липня 2011 року, згідно з вимогами ст. ст. 24 ч. 2, ч. 4, 25 ч. 1, 27 ч. 2, 40 ч. 1, 45 ч. 3 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

08 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначала, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець діяв всупереч вимогам статей 11, 20, 30, 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Отже, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК України, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС та суб?єкту звернення.

У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК України (стаття 383 ЦПК України).

Суб?єктний склад сторін спору про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС регламентується нормами ЦПК України і Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 232/1608/12, з посиланням на ст. 383 ЦПК України.

Однак, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 02 липня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, було відкрито на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року, у справі розглянутої в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 310 ЦПК України визначено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки виконавче провадження у даній справі було відкрито та закінчено не на виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, а на виконання судового рішення, постановленого відповідно до вимог КАС України, то суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження у справі, а у разі відкриття провадження закрити провадження у справі за скаргою, роз?яснивши заявнику про його право оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому КАС України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 205, 206, 303, 304, 307, 313-317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, закрити.

Розяснити заявнику, про право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом вірно: