Номер провадження: 22-ц/785/638/16
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_3 основний борг - 5650, 00 грн., пеню - 1595,95 грн., 3% річних - 179,20 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами - 795, 45 грн., інфляційних витрат - 1327, 75 грн., всього просить стягнути 9548, 35 грн., а також судовий збір.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що 24.03.2013 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу №007, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався передати належний йому товар «посуд та білизна постільна» у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти даний товар та сплатити його вартість. Позивач стверджує, що на виконання зобов'язань за договором 24.03.2014 року передав ОСОБА_3 товар, зазначений в акті приймання-передачі: коректор вартістю 3950 грн., подушку вартістю 2300 грн. і плед (ковдру) - 1 грн., загальна вартість товару - 6251 грн. Відповідно до п.6.1 договору Покупець під час укладання договору сплатила лише завдаток в сумі 600 грн., а вартість товару в сумі 5650 грн. покупець зобов'язалась сплачувати протягом 24 місяців рівними частинами по 235,4 грн. щомісяця з моменту отримання товару. ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором купівлі-продажу не виконала і не сплатила вартість отриманого товару, тому позивач вимагає стягнути на його користь з відповідачки вартість товару в сумі 5650 грн., за період з 24.03.2014 року по 30.04.2015 року - 3% річних за порушення грошових зобов'язань в розмірі 179,2 грн., інфляційні втрати в розмірі 1327,75 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 795,45 грн., пеню за порушення умов договору в сумі 1595,95 грн., а всього стягнути з відповідачки грошові кошти в сумі 9548,35 грн.

Судом першої інстанції було також вірно встановлено, що фактично ОСОБА_3 придбала ковдру- плед на рекламно-акційному розпродажу, що проводився в конгрес-холі готелю « Чорне море» в м. Одесі і сплатила за товар 600 грн. Коректор і подушку продавці обіцяли доставити їй додому, оплату за цей товар належало проводити після доставки.

Їй запропонували підписати договір, зазначили, що вартість ковдри вказана 1 грн, тому як оплата за цей товар вже проведена. Відповідачка стверджує, що ні коректор ні подушка їй не передавались. До того, в той же день вона зателефонувала за номерами, зазначеними в договорі і відмовилась отримувати в майбутньому коректор і подушку, оскільки не було потрібного їй розміру.

Отже, 24.03.2014 року сторони по даній справи уклали договір роздрібної купівлі-продажу ковдри.

Відповідно до ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

За договором роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві (ст. 704 ЦК) продавець зобов'язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупець не вказав, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Такий договір є виконаним із моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред'явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2, оскільки в договорі та в акті прийому-передачі товару місцем укладання та передачі вказано м. Донецьк, тоді як матеріалами справи підтверджено, що акція проводилась в м. Одесі в конгрес-холі готелю « Чорне море», придбавши ковдру відповідач оплатила її вартість в розмірі 600 грн., тоді як вартість ковдри в договорі вказана 1 грн. На спростування вказаних протиріч позивач, відповідно ст..60 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених обставин, у відповідності до вимог ст3 ЦК України загальних засад цивільного законодавства таких, як справедливість, добросовісність та розумність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова