Провадження № 22-ц/779/5/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» та Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про знесення самочинно встановленого об'єкту незавершеного будівництва, визнання недійсним рішень, договору купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про знесення самочинно встановленого гаража, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Однак відповідачем ОСОБА_4 було незаконно самочинно без будь-яких дозволів та погоджень між будинками по вулиці М. Підгірянки, 28 та по вулиці Академіка Гнатюка, 29 в м. Івано-Франківську встановлено гараж, край стіни якого проходить безпосередньо попри вікно її квартири, а приблизно на відстані 30 см від краю стіни гаража та її вікна на гаражі встановлено двері, які при їх відкритті майже повністю закривають вікно її квартири та гримають по підвіконню. Вважає, що встановлення ОСОБА_4 вказаного гаража суперечить всім діючим стандартам, санітарним та протипожежним нормам. Просила суд зобов'язати ОСОБА_4 знести вказаний самочинно встановлений гараж.

У ході розгляду справи позивач неодноразово змінювала та уточнювала позовні вимоги, про що подала остаточну заяву 16 березня 2015 року та просила суд: 1) зобов'язати ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинно встановлений ним об'єкт незавершеного будівництва - офісне приміщення юридичної консультації за адресою м. Івано-Франківськ, вулиця Академіка Гнатюка, 29-а, яке знаходиться між будинками по вулиці М. Підгірянки, 28 та по вулиці Академіка Гнатюка, 29 в м. Івано-Франківську. 2) скасувати державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва офісне приміщення юридичної консультації за адресою м. Івано-Франківськ, вулиця Академіка Гнатюка, 29-а за ОСОБА_4; 3) визнати недійсним рішення Івано-Франківської міської ради № 638-21 від 06.03.2012 року в частині вирішення про продаж підприємцю ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0055 га в м. Івано-Франківську, вулиця Академіка Гнатюка, 29-а для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації; 4) визнати недійсним договір купівлі-продажу між Івано-Франківською міською радою та підприємцем ОСОБА_4 від 24.04.2012 року земельної ділянки площею 0,0055 га в м. Івано-Франківську, вулиця А. Гнатюка, 29-а для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації; 5) визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №601368, виданий підприємцю ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0055 га в м. Івано-Франківську, вулиця А. Гнатюка, 29-а для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації; 6) визнати недійсним рішення Івано-Франківської міської ради від 14.11.2007 року в частині затвердження підприємцю ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,0055 га в м. Івано-Франківську, вулиця А. Гнатюка, 29-а для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації; 7) визнати недійсним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 17.07.2013 року про скасування попереднього рішення № 573 від 29.11.2007 року; 8) визнати недійсним п. 3.3 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.12.2010 року, згідно якого ОСОБА_4 дозволено добудову будинку-вставки. (а.с.116 т.2).

Доводи позивача зводяться до того, що побудований ОСОБА_4 обєкт незавершеного будівництва фактично знаходиться на прибудинковій території, а також без її згоди розміщений впритул до стіни її квартири, двері цього обєкта при їх відкритті закривають їй вікно, що створює перешкоди їй як у користуванні прибудинковою територією, так і вікном, а також вона позбавлена можливості обслуговувати зовнішню стіну своєї квартири.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необгрунтованість рішення, таким що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, судом першої інстанції було безпідставно та необгрунтовано відмовлено їй у задоволенні заяви про призначення по даній справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Також апелянт зазначила, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, зробив певні висновки без урахування положень «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.2004 року № 126, а також без врахування ДБН-360-92 та ДБН.В.2.3-5-2001.

Також звертає увагу суду на той факт, що згідно топогеодезичних вишукувань території біля житлового будинку по вул. М. Підгірянки, 28 в м. Івано-Франківську, ОСОБА_4 незаконно встановлено спірний обєкт на земельній ділянці, по якій проходить центральна міська каналізаційна система.

Зазначає, що край стіни спірного обєкта нерухомості, проходить безпосередньо попри вікна її квартири. Приблизно на відстані до 30 сантиметрів від краю стіни спірного обєкта та вікна її квартири на спірному обєкті встановлено величезні металеві двері, які при їх відкритті повністю закривають вікно її квартири та гримають по підвіконню.

В матеріалах даної цивільної справи наявні два листи Управління Надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області № Р/26 від 22.07.2011 року та №1839/04-20 від 25.07.2011 року, зі змісту яких вбачається про те, що в ході перевірки виявлено самовільне будівництво ОСОБА_4 без погодження проектно-кошторисної документації на відповідність нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки.

Вважає, що державна реєстрація права власності на обєкт незавершеного будівництва - офісне приміщення юридичної консультації за адресою м. Івано-Франківськ, вул. А. Гнатюка, 29-а за ОСОБА_4 була проведена ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» незаконно. Та зазначила, що будівництво так званого «обєкта незавершеного будівництва» була проведена ОСОБА_4 незаконно, без будь-яких дозволів, погоджень, затвердженої у встановленому порядку проектно-кошторисної документації, дозволу на виконання будівельних робіт та інших, не було подано в ОБТІ ані дозволу на виконання будівельних робіт, ані затвердженої проектної документації на будівництво обєкта містобудування.

Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши апелянта та її представника, відповідача ОСОБА_4, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 376, 377, 382, 386 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 127, 128 Земельного кодексу України, дійшовши висновку, що ОСОБА_4 здійснює будівництво офісного приміщення юридичної консультації на належній йому земельній ділянці, а позивач не довела порушення її прав.

З такими висновками суду не у повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, набула права власності на квартиру АДРЕСА_2 (вул. Дарвіна) (а.с.6 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 25 серпня 2004 року № 336 відповідачу ОСОБА_4 надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт згідно з висновками міжвідомчої комісії для добудови будинку-вставки між будинками по вулиці М. Підгірянки, 28 та по вулиці Академіка Гнатюка, 29 в м. Івано-Франківську під офісне приміщення юридичної консультації, при умові укладення угоди з виконавчим комітетом міської ради про участь у соціально-економічному розвитку міста (а.с.37 т.1).

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 28 вересня 2005 року підприємцю ОСОБА_4 погоджено матеріали погодження місця розташування земельних ділянок для добудови будинку-вставки між будинками по вулиці М. Підгірянки, 28 та по вулиці Академіка Гнатюка, 29 в м. Івано-Франківську, під офісне приміщення юридичної консультації за рахунок земель запасу міської ради (п.14.16 рішення виконавчого комітету міської ради від 25 серпня 2004 року № 336 про дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт), та надано дозвіл підприємцю ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.46 т.1).

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 14.11.2007р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підприємцю ОСОБА_4 площею 0,0055 га між будинками по вулиці М. Підгірянки, 28 та по вулиці Академіка Гнатюка, 29 в м. Івано-Франківську за рахунок земель запасу міської ради. Земельну ділянку площею 0,0055 га передано в оренду, терміном на три роки для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації (п. 5.35 рішення сесії міської ради від 28.09.2005р. про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) та зобов'язано підприємця ОСОБА_4 укласти договір оренди землі (а.с.38 т. 1).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.12.2010р. № 716 ОСОБА_4 дозволено добудову будинку вставки між будинками по вулиці М. Підгірянки, 28 та по вулиці Академіка Гнатюка, 29 в м. Івано-Франківську під офісне приміщення юридичної консультації (а.с.68 т.1).

13.01.2011 р. між Івано-Франківською міською радою та підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди землі № 11, предметом якого явилась земельна ділянка для добудови будинку-вставки, площею 0, 0055 га, кадастровий номер 060020201, яка знаходиться м. Івано-Франківськ, між будинками № 28 на вул.Марійки Підгірянки та № 29 на вул. Академіка Гнатюка (а.с.65-66 т.1).

Декларація про початок виконання будівельних робіт подана ОСОБА_4 17.10.2011 року (а.с.63-64 т.1).

07.12.2011р. ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» за заявою ОСОБА_4 від 21.11.2011р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав на обєкт незавершеного будівництва, розташованого по вул. Академіка Гнатюка, 29А з присвоєнням реєстраційного номера 35402720 (а.с.69 -71, 67 т.1).

Із рішення Івано-Франківської міської ради від 06.03.2012р. № 638-21 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради» встановлено, що міська рада розпорядилася продати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0055 га по вулиці Академіка Гнатюка, 29-а в м. Івано-Франківську для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації (а.с.110 т.1).

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2012р. (а.с.130-131 т.1, 146-147 т. 4), укладеним між Івано-Франківською міською радою та підприємцем ОСОБА_4, посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 555, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки за адресою вулиця Академіка Гнатюка, 29-а в м. Івано-Франківську, загальною площею 0,0055 га, цільове призначення земельної ділянки - для добудови будинку-вставки під офісне приміщення юридичної консультації, що підтверджується виданим на підставі цього договору державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ №601368 (а.с.138 т.1, 15 т.2, 145 т.3).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.10.2006р. житловий будинок № 28 на вул. Марійки Підгірянки, який перебував у комунальній власності територіальної громади міста, загальною площею 175, 04 кв.м., житловою площею 101,1 кв. м., балансовою вартістю 33 483 грн., преданий з балансу ЖЕО-6 на баланс обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Підгірянка» (а.с.166 т.4).

Крім того, Івано-Франківською міською радою 07.12.2006р. виносилося рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Підгірянка» орієнтовною площею 0,0200 га на вул. Марійки Підгірянки, 28 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.164 т. 4).

На генеральному плані (схемі) забудови присадибної ділянки № 28 по вул. Дарвіна (теперішня М.Підгірянки) у м. Івано-Франківську, затвердженої 02 грудня 1947 року, зазначено планово-картографічне розташування будинку № 28 по вул. М. Підгірянки, а також розміри земельної ділянки, на якій цей будинок розташований, у тому числі, ширина земельної ділянки від зовнішньої стіни будинку зі сторони квартири позивача вказана 3.20м., а довжина16.25м. При цьому зазначений і власник земельної ділянки міська рада (а.с.105 т.1).

Відділом Держгеокадастру у м. Івано-Франківську надані відомості про те, що у місцевому фонді із землеутрою не обліковується документація із землеустрою щодо оформлення права власності, права користування та договору оренди земельною ділянкою ОСББ «Підгірянка» в м. Івано-Франківську на вул. М. Підгірянки, 28. Згідно даних державної статистичної звітності з кількісного та якісного обліку земель (форми 6-зем, 2-зем) за ОСББ «Підгірянка» станом на 01.01.2016 р. на територіїї Івано-Франківської міської ради земельні ділянки не обліковуються. Згідно даних Державного реєстру земель та даних Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку, право постійного користування землею та договір оренди землі, яка розташована в м. Івано-Франківську на вул. М. Підгірянки, 28, не зареєстровано, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався (а.с.74 т.4).

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи № 4590-4591 від 18 березня 2016 року здійснене ОСОБА_4 будівництво гаражу по вул. Академіка Гнатюка, 29а в м. Івано-Франківську проведено без відповідних дозволів, погоджень та проектної документації та не відповідає розробленому проекту «Добудова офісного приміщення юридичної консультації між будинками № 28 на вул. М. Підгірянки та № 29 на вул. Академіа Гнатюка в м. Івано-Франківську». Збудований ОСОБА_4 гараж не впливає на конструктивні елементи житлового будинко № 28 по вул. М. Підгірянки та мережі комунального господарства, що знаходяться в цьому будинку. Збудований ОСОБА_4 гараж знаходиться на земельній ділянці, яка була раніше закріплена як прибудинкова територія до житлового будинку № 28 по вул. М. Підгірянки в м. Івано-Франківську (а.с.137-142 т. 3).

Спірні правовідносини щодо самочинного будівництва та його налідків регулюються ст. 376 ЦК України у сукупності із положеннями законодавства України про містобудування, яке складається, зокрема, із Конституції України, відповідних положень Цивільного кодексу України, Земельного Кодексу України, Законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про землеустрій» та іншими нормативно-правовими актами, виданими на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво обєктів нерухомості.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 та 7 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 р. у справі N 6-180цс14).

У судовому засіданні позивач надала пояснення про те, що будинок № 28 по вул. М. Підгірянки в м. Івано-Франківську побудований 1893р., він є чотирьохквартиним (по дві квартири на першому і другому поверхах), на першому поверсі власником однієї квартири є вона, а іншої відповідач ОСОБА_4, який використовує її під офіс ОСББ «Підгірянка». Будинок обслуговується ОСББ «Підгірянка», однак вона не є членом ОСББ через наявний спір з ОСОБА_4., який є головою ОСББ.

Будинок № 28 по вул. М. Підгірянки є багатоквартирним, земельна ділянка, на якій він розташований відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, не є садибного типу, оскільки мешканці будинку набули права власності лише на окремі квартири.

Ці факти не оспорюються відповідачами та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 42 ЗК України власники квартир багатоквартирного будинку державного житлового фонду мають право користуватися закріпленою за будинком прибудинковою територією.

Прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку (ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно зі ст. 19 Закону України від 29 листопада 2001 року "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна, неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільну часткову власність.

За змістом Рішення Конституційного суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» функціональне призначення, як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку, має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою, оскільки допоміжне приміщення може бути розташоване й поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

В силу частин 1, 2 ,3 та 4 ст. 42 Земельного кодексу України (як в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин, так і в редакції Закону № 417-VIII від 14.05.2015) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Ці положення стосуються земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруд та прибудинкової території, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Отже, будь-яка територія набуває прибудинкової виключно за таких умов: територія визначена актом на право власності або користування земельною ділянкою та призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що за будинком № 28 по вул. М. Підгірянки у м. Івано-Франківську була закріплена прибудинкова територія у порядку, встановленому законом.

Ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та інше.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЗК України органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам передбачений ст. 128 Земельного кодексу України.

Повноваження місцевих органів влади у сфері землеустрою, порядок затвердження землевпорядних проектів, зокрема, з метою організації нових та впорядкування існуючих об'єктів землеустрою та проектів щодо впорядкування територій населених пунктів, порядок розроблення документації із землеустрою, питання порядку використання земель житлової та громадської забудови (п. "б" ч. 1 ст. 19 ЗК України ), до якої відносилась і спірна земельна ділянка, на час виникнення спірних правовідносин регулювалися ст. ст. 12, 18, 19, 38, 42, 181-186 ЗК України, нормами законів України: "Про основи містобудування", «Про планування і забудову територій", «Про землеустрій" та прийнятими відповідно до них нормативними актами, зокрема Типовими регіональними правилами забудови, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 грудня 2001 року № 219, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 3 січня 2002 року за № 4/6292.

Отже, органом місцевого самоврядування в межах його компетенції і в порядку, встановленому законом, була відчуджена земельна ділянка, розташована в межах міста, яка відносилася до категорії земель житлової та громадської забудови, із земель запасу, оскільки була вільною (не передавалася ні у власність, ні у користування), а відповідач ОСОБА_4 як фізична особа - підприємець набув права власності на цю земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, відсутні підстави щодо визнання недісними рішення Івано-Франківської міської ради № 638-21 від 06 березня 2012 року в частині вирішення про продаж підприємцю ОСОБА_4 земельної ділянки, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2012 року, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №601368, рішення Івано-Франківської міської ради від 14.11.2007 року в частині затвердження підприємцю ОСОБА_4 проекту землеустрою, рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 17.07.2013 року про скасування попереднього рішення № 573 від 29.11.2007 року.

Будівництво об'єктів нерухомості являє собою взаємопов'язану діяльність різних суб'єктів права, які поєднані єдиною метою, спрямованою на безпосереднє забезпечення та створення об'єкта будівництва, яка включає різні аспекти і етапи будівництва.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; ЦК України; законами України: "Про основи містобудування", "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про архітектурну діяльність", "Про пожежну безпеку", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про екологічну експертизу", "Про охорону культурної спадщини"; Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 року N 103, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за N 902/19640.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_4 здійснює будівництво на належній йому на праві власності земельній ділянці, що відведена для мети будівництва будинку-вставки офісного приміщення юридичної консультації, ним розроблена відповідна технічна документація на будівництво будинку-вставки офісного приміщення юридичної консультації, а позивач не довела, що у разі здійснення відповідно до розробленого робочого проекту добудовою будинку-вставки офісного приміщення юридичної консультації будуть створені їй перешкоди у користуванні її квартирою, тому відсутні підстави для визнання недійсним п. 3.3 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.12.2010 року, згідно якого ОСОБА_4 дозволено добудову будинку-вставки.

У матеріалах справи відсутні жодні докази, які б свідчили про те, що спірний обєкт незавершеного будівництва розташований на прибудинковій території, або впливає на конструктивні елементи житлового будинку або мережі комунального господарства, що знаходяться у цьому будинку.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем ОСОБА_4, що має місце відхилення від проекту будівництва (не відповідає проекту площа забудови, порушена поверховість) і фактично замість обєкта офісного приміщення юридичної консультації встановлений незавершений будівництвом гараж, конструкція вхідних воріт якого не передбачена проектом, при відкритті ці ворота перекривають вікно квартири позивачки. Це створює перешкоди у користуванні квартирою для позивачки, що є порушенням її прав.

Відповідач повязує зведення такої конструкції обєкта незавершеного будівництва із неможливістю закінчення будівництва через численні скарги позивачки та не відмовляється здійснити перебудову відповідно до проекту.

За змістом частин 4 та 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови за її рахунок.

Допитаний у судовому засіданні експерт надав пояснення, що перебудова обєкта незавершеного будівництва і приведення його у відповідність до проекту можлива, хоча для цього необхідне буде знесення більшої частини встановленої конструкції.

Наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що позов ОСОБА_2 в частині вимог про знесення самочинно встановленого об'єкту незавершеного будівництва підлягає задоволенню частково і відповідача слід зобовязати привести обєкт незавершеного будівництва, розташований по вул. Академіка Гнатюка, 29А в м. Івано-Франківську, у відповідність до робочого проекту «Добудова офісного приміщення юридичної консультації між будинками № 28 на вул. М. Підгірянки та № 29 на вул. Академіка Гнатюка в м. Івано-Франківську» шляхом його перебудови.

За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, оскільки судом неповно були зясовані обставини справи та неправильно застосовані норми матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати приватного підприємця ОСОБА_4 привести обєкт незавершеного будівництва, розташований по вул. Академіка Гнатюка, 29А в м. Івано-Франківську з присвоєнням реєстраційного номера 35402720, у відповідність до робочого проекту «Добудова офісного приміщення юридичної консультації між будинками № 28 на вул. М.Підгірянки та № 29 на вул. Академіка Гнатюка в м. Івано-Франківську».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_7

ОСОБА_8