Справа № 351/1037/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2105/2016
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В. М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д. Б.

з участю апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Устянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 13 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року з позовом в суд звернулася ОСОБА_4 щоб ухвалити рішення про визнати за нею право власності у порядку спадкування на земельну ділянку №0440 площею 0,99 га, розташованої на території Устянської сільської ради Снятинського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що на праві приватної власності, її батьку ОСОБА_5, який помер 13 грудня 1996 року, належала земельна ділянка № 440, площею 0.99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з даної земельної ділянки і іншого майна, спадкоємцем якого по закону стала вона. Однак, у звязку з тим, що Державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку виданий на імя ОСОБА_5 вже після його смерті 18 лютого 2003 року, державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини на дане майно.

Рішенням Снятинського районного суду від 13 липня 2015 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Зазначає, що вона є рідною дочкою позивача та онукою померлого ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно довідки Устянської сільської ради від 06 червня 2016 року після смерті ОСОБА_5 в управління майном, яке йому належало, вступила його дружина ОСОБА_6Д, яка померла 05 березня 2005 року.

Суд не врахував, що померла ОСОБА_6 усе належне майно заповіла їй, а суд першої інстанції розглянув справу без її участі, внаслідок чого право на майно неправомірно отримала позивач.

Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши доповідача, апелянта та її представника, які вимоги скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи доводять підставність та обґрунтованість позовних вимог. Позивач прийняла спадщину та згідно закону має право на спадкове майно після смерті батька.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 13 грудня 1996 року (а.с. 3).

На підставі рішення сесії Устянської сільської ради від 21 січня 2003 року на його імя видано Державний акт на право приватної власності на землю Серія РІ №199442 площею 0,99 га (а.с. 4).

Згідно довідки Устянської сільської ради від 25 червня 2015 року, за померлим ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер в 1996 році зареєстровано земельний пай в с. Тулова. На день смерті ОСОБА_5 в господарстві в с. Тулова по вул. Плешкана (Горішня) зареєстровані та проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 онука померлого, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 зять померлого. Після смерті ОСОБА_5 в управління спадковим майном вступила ОСОБА_4, дочка померлого, яка хоч і не зареєстрована в даному господарстві, але доглядала за перестарілим батьком. Заборона відчуження на майно померлого ОСОБА_5 Устянською сільською радою не накладалося, заповіт від його імені не посвідчувався (а.с. 5).

В силу ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Згідно довідки, виданої ВК Устянської сільської ради від 06 червня 2016 року, виданої ОСОБА_2, її баба ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, 1911 року, який помер 13 грудня 1996 року вступила в управління майном, яке йому належало. Згідно погосподарської книги №1 села Тулова на 1996-2000 роки особовий рахунок №438 після смерті ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зять ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, правнук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, правнука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 25).

На а.с. 26 є заповіт від імені ОСОБА_6, від 12 лютого 2001 року, посвідчений секретарем Устянської сільської ради та зареєстрований в реєстрі №18 про те, що вона заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 все майно, що буде належати і на що за законом матиме право.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Приписами ст. 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Захист прав та інтересів особи реалізують за допомогою широких процесуальних гарантій, а незалучення кого-небудь з цих осіб до розгляду справи, інтересів яких стосується цей спір, позбавляє їх можливості скористатися для захисту своїх прав та свобод процесуальними правами та гарантіями.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом порушено норми процесуального закону, а саме не встановлено коло всіх співвласників та/або їх правонаступників і не вирішено питання про залучення їх до участі у справі.

Позивач у даній справі не залучила до участі у справі свою дочку, на користь якої складено заповіт після смерті ОСОБА_6, що впливає на забезпечення її прав у разі спадкування.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору судом першої інстанції неповно встановлено фактичні обставин справи без участі у її розгляді спадкоємця за заповітом ОСОБА_2, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, відповідно до них не визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що є підставою для скасування рішення та відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Снятинського районного суду від 13 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Устянської сльської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_9