Справа №451/572/16-ц
Провадження № 2/451/287/16
РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2016 року

м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого-судді Крет А.І.

при секретарі Самсін М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залу суду м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд встановити факт що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є її матір»ю, а також просить визнати за нею ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 2,6622 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,4505 га та площею 2,2117 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської областів порядку спадкування, після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У судове засідання позивач не з'явилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позову настоює.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує.

За викладених умов, відповідно до ст.169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 актовий запис №18, виданою 05.04.1999 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області.

Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка загальною площею 2,6622 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,4505 га та площею 2,2117 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області. Дане спадкове майно належало спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого 17.07.2000 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_4.

На спадкове майно інші спадкоємці не претендують.

Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця і маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з неможливістю встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, а також за відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державного акту на право приватної власності на землю та рекомендовано звернутися з позовом в суд.

Так, з метою встановлення права на отримання спадкового майна після смерті ОСОБА_2, необхідно встановити юридичний факт, що вона є матір»ю позивачки, оскільки у свідоцтві про народження позивачки в графі мати зроблено запис ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть матері вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з вищенаведеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на спірне майно у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема і родинних відносин між фізичними особами.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2. Прийняття такого рішення судом, як фактичному володільцю на законних підставах земельних ділянок, забезпечить його право власності вільного володіння, користування та розпорядження такими.

Тому, керуючись ст.ст. 10,11,60,169,174,197,209,212,215,218,256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт.Лопатин Радехівського району є матір"ю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 2,6622 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,4505 га та площею 2,2117 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської областів порядку спадкування, після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийКрет А. І.