Справа №: 2-68/11 Провадження № 4-с/486/17/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року м. Южноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О.І. , вивчивши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Визначення судді було здійснено автоматизованою системою документообігу за принципом вирогідності відповідно до ч.2 ст. 11? ЦПК України.

Однак, суддя, якому розподілена цивільна справа , не може здійснити їх розгляд, оскільки з позивачем ОСОБА_1 останній знаходиться в стосунках як бувших сусідів.

Обгрунтування заявлення самовідводу суддею Савіним О.І. в розгляді справ, що стосуються сім'ї ОСОБА_1 є послідовним та вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод "Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків".

Виходячи із положень ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд має завжди бути «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші).

Термін «Закон», про який йдеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії»).

У відповідності до ст. 20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч. 3 ст. 23 ЦПК України, самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст.ст. 20, 23-25, 11? ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід в розгляді скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Вищезазначену цивільну справу звернути до апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для визначення автоматизованою системою документообігу суду судді для розгляду по суті.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_2