АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Волошин В.О.
№22-ц/796/9299/2016 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 у квітні 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність ОСОБА_4 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 року на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1: «И мне однозначно понятно, кто заказал эту акцию. Мой бывший тесть ОСОБА_4»;

зобов'язати ОСОБА_1 спростувати на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1 вищезазначену інформацію про ОСОБА_4, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 року на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду у цій справі, протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» спростувати на веб-сайті: http://ua.112.ua вищезазначену інформацію про ОСОБА_4, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 року на веб-сайті: ІНФОРМАЦІЯ_2 (українською мовою) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (російською мовою), шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду у цій справі, протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

стягнути з ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було розміщено наступну інформацію: «…Меня пытались надолго вывести из строя или, как минимум, запугать. 30 минут назад при выезде со стоянки неизвестные злоумышленники бросили металлические гири в автомобиль, в котором я ехал. В стекло водителя и в стекло пассажира, где сидел я. Мне повезло попали частично в стойку. И мне однозначно понятно, кто заказал эту акцию. Мой бывший тесть ОСОБА_4. Очевидно, давить на меня с помощью прокуратуры ему уже мало. Но у него ничего не выйдет. На моей стороне правда. Хотя я понимаю, что он способен и на более кардинальные действия. Так что если со мной что - то случиться, то никаких сомнений не будет, что за этим будет стоять ОСОБА_4.».

В подальшому зазначена інформація була поширена відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» веб-сайті: http://ua.112.ua Тлеканалу «112» із фіксацією скрін-шоту на інтернет сторінці ОСОБА_1 у соціальній мережі «Facebook».

Як зазначає позивач, вищезазначена інформація відносно нього є неправдивою, образливою, оскільки принижує його честь і гідність, звинувачуючи його у низьких моральних якостях та фактично у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена кримінальна відповідальність.

Позивач вказує на те, що вищезазначена інформація була поширена серед необмеженого кола людей, що додатково спричинило позивачу моральні страждання, а тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність ОСОБА_4 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 року на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1: «И мне однозначно понятно, кто заказал эту акцию. Мой бывший тесть ОСОБА_4».

Зобов'язано ОСОБА_1 спростувати на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1 вищезазначену інформацію про ОСОБА_4, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 на інтернет-сторінці у соціальній мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду у цій справі, протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

Зобов'язано ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» спростувати на веб-сайті: http://ua.112.ua вищезазначену інформацію про ОСОБА_4, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 на веб-сайті: ІНФОРМАЦІЯ_2 (українською мовою) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (російською мовою), шляхом опублікування резолютивної частини рішення суду у цій справі, протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

Стягнуто з ОСОБА_1, ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» на користь ОСОБА_4 судовий збір по 551,20 грн. з кожного.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подалаапеляційнускаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального правапросила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Зазначала, що заявлена у позові інформація не поширювалася ОСОБА_1

Посилається на те, що згідно з положеннями ст.277 ЦК України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Цей обов'язок позивачем не виконано. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що сторінка у соціальній мережі «Facebook» створена та підтримується саме ОСОБА_1

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено висновок експертів №145/16 за результатами проведення комплексного комп'ютерно-технічного дослідження та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 27.04.2016 року, відповідно до якого, експертами було підтверджено наявність 6 сторінок у соціальній мережі «Facebook», так чи інакше пов'язаних з іменем ОСОБА_1

Зазначає, що під час експериментального дослідження експертами було виявлено, що при створенні/зміні даних/параметрів аккаунту користувача відсутні обмеження чи обов'язкова перевірка змісту даних, що вносяться у відповідні обов'язкові інформаційні поля аккаунту та профілю (верифікація чи перевірка на дублювання, відповідність дійсності тощо) та необхідності підтвердження даних, що внесені. Зазначене вказує на можливість будь-якому користувачу Facebook внести неправдиві/хибні відомості щодо даних стосовно власника аккаунту користувача та саме зазначити неправдиві/хибні відомості стосовно власника відповідного аккаунту, що унеможливлює остаточну достовірну ідентифікацію особистості.

Також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ТОВ «ТРК «112-ТВ» ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі.

Зазначає, що у даному спорі відсутні обов'язкові елементи юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, такі як: поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності та порушення внаслідок поширення оспорюваної інформації особистих немайнових прав позивача у справі.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що оспорювана інформація є недостовірною та негативною стосовно позивача у справі.

Посилається на те, що у поширеній інформації відсутні жодні дані щодо фактів порушення позивачем у справі вимог законів, які можна перевірити на предмет їх правдивості. Оспорювана інформація не містить будь-яких тверджень щодо вчинків або поведінки позивача у справі, які б могли б отримати негативну оцінку в очах суспільства або змінити думку оточуючих про позивача у справі.

Зазначає, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, а висловлювання відповідача ОСОБА_1 є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості та не є предметом судового захисту.

Вказує, що при ухваленні рішення суд першої інстанції керувався та посилався на ч.3 ст.277 ЦК України, проте ця норма матеріального права не підлягає застосуванню, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 27.03.2014 року частину 3 ст.277 ЦК України виключено.

Положеннями п.б ч.1 ст.67 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» визначено, що телерадіоорганізація та її працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, якщо ця інформація є дослівним цитуванням заяв і виступів (усних і друкованих) посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України. Інформація, яку просить спростувати позивач у справі, є дослівним цитуванням заяви ОСОБА_1, який є народним депутатом України.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ТОВ «ТРК «112-ТВ» в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. А також суду пояснила, що веб-сайт http://ua.112.ua на якому була поширена інформація, яка є предметом даного спору, не належить ТОВ «ТРК «112-ТВ».

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційних скарг заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність позивача поширену відповідачами інформацію та зобов'язуючи її спростувати суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.4 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Звертаючись до суду, позивач ОСОБА_4 ставив перед судом питання про спростування недостовірної інформації поширеної відповідачами у соціальній мережі www.facebook.com. та веб-сайті: http://ua.112.ua.

Відповідно до ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту поширення відповідачами інформації, про яку йдеться в позовній заяві.

Розглядаючи спір суд першої інстанції посилався на норми ч.3 ст.277 ЦК України, при цьому не врахував, що відповідно до ст.3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 27.03.2014 року частину третю статті 277 ЦК України виключено.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є розповсюджувачем вказаної вище інформації.

Також, відповідачем ОСОБА_1 заперечувався факт розміщення ним на сторінках у соціальній мережі «Facebook» вищевказаної інформації та представник відповідача ТОВ «ТРК «112-ТВ» в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала, що веб-сайті: http://ua.112.ua. належить ТОВ «ТРК «112-ТВ».

Як вбачається з пояснень представника відповідача ОСОБА_1, у соціальних мережах може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем, а тому створити та підтримувати сторінку від імені відповідача, у тому числі шляхом розміщення інформації та фотознімків, могла будь-яка особа.

Такі пояснення представника відповідача ОСОБА_1 підтверджуються висновком судових експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 №145/16 за результатами проведення комплексного комп'ютерно-технічного дослідження та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 27.04.2016 року Науково - дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, відповідно до якого встановити осіб власників аккаунтів розміщених на ресурсах/посиланнях зазначених у п.1 не вбачається можливим, та створення фальшивого (такого, що містить хибні відомості) аккаунту користувача на веб-сайті /ресурсі http:// facebook.com можливо.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд першої інстанції критично оцінюючи вищевказаний висновок з підстав того, що він був проведений за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 прийняв до уваги наданий стороною позивача висновок судового експерта ОСОБА_5 №028/16 за результатами проведення експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 29.02.2016 року Науково - дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності який був проведений за зверненням ТОВ «Моор і партнери», та даючи оцінку вказаному доказу не врахував, що неможливість встановлення осіб - власників аккаунтів розміщених на ресурсах /посиланнях у соціальній мережі «Facebook» та можливість створення фальшивого аккаунту у даній мережі жодним чином не пов'язуються з датою експертного дослідження №145/16, оскільки не залежать від дати його проведення.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 про недоведеність факту поширення саме відповідачем ОСОБА_1 вказаної вище інформації щодо позивача через соціальну мережу «Facebook».

Як роз'яснено в п.п.24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 рокуякщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).

У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено.

Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Згідно з ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до п.12 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Доменне ім'я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім'я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет.

Адреса facebook не належать до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що веб-сайт: http://ua.112.ua на якому була поширена інформація про ОСОБА_4: ІНФОРМАЦІЯ_2 (українською мовою) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (російською мовою) належить відповідачу ТОВ «ТРК «112-ТВ» позивачем не надано.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ» спростувати на веб-сайті: http://ua.112.ua вищезазначену інформацію про ОСОБА_4 суд першої інстанції залишив поза увагою висновки Європейського Суду які були викладені в п. 64 рішення від 05.05.2011 року по справі «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України», відповідно до яких Суд вказує, що беручи до уваги роль, яку відіграє Інтернет у контексті професійної діяльності засобів масової інформації, та його важливість для загального здійснення права на свободу вираження поглядів (Рішення від 10.03.2009 у справі «Таймз Ньюспеперс» проти Сполученого Королівства), Суд вважає, що відсутність на національному рівні достатньої законодавчої бази, яка б дозволяла б журналістам використовувати отриману з Інтрену інформацію без остраху наразитися на санкції, серйозно перешкоджає пресі відігравати свою роль «сторожового пса суспільства» (Рішення від 26.11.1991 у справі «Обзервер» і «Гардіан» проти Сполученого Королівства). На думку Суду, повне виключення такої інформації зі сфери застосування законодавчих гарантій журналістських свобод може саме по собі спричинити неправомірне втручання у свободу преси, гарантовану статтею 10 Конвенції.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.277 ЦК України судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

Отже, колегія суддів роз'яснює позивачу, що його права можуть бути захищені шляхом звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження, оскільки встановити, що саме відповідач ОСОБА_1 здійснив розміщення оспорюваної позивачем інформації є неможливим.

А тому колегія суддів вважає, що правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди немає.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія

суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційніскаргипредставника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту йогопроголошення та може бути оскарженев касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді