Номер провадження: 22-ц/785/3395/16
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Ярохмедові Є.О.,

за участю: представника позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Васильєвої К.В. та представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 02 квітня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 серпня 2013 року ПАТ «КБ «Приват Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до договору №б/н від 23.08.2005 року ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку із невиконанням своїх зобов'язань по спірному договору, станом на 31.07.2013 р. у ОСОБА_4 утворилась заборгованість у розмірі 40 424,42 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом - 9 818,64 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 28 204,62 гривень; штрафи, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 1 901,16 гривень.

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду із позовом та просив про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що між сторонами у 2005 році кредитний договір не укладався, а мав місце договір про надання банківських послуг, і що строк позовної давності про пред'явлення вимог про виконання зобов'язання сплив у 2009 році.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 02 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Приват Банк» просить рішення місцевого суду від 02.04.2014 року скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції відповідач по справі ОСОБА_4 не з'явилась, але про розгляд справи вона сповіщалась належним чином, крім того її інтереси представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.08.2005 року ОСОБА_4 підписавши заяву на отримання кредиту разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг фактично уклала договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторони також погодили, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки, тобто до липня 2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

14 серпня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що станом на 31.07.2013 року у ОСОБА_4 утворилась заборгованість у розмірі 40 424,42 гривень.

Під час перегляду справи у апеляційному суді було досліджено оригінал умов і правил надання банківських послуг та встановлено, що відповідно до п.п.3.1.1 частини 3 «Умов та Правил надання банківських послуг» строк дії картки вказаний на картці.Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно п.3.1.3 Правил після закінчення строку дії, картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше (до закінчення строку дії картки не поступало письмової заяви держателя про закритя картрахунку.

В п. 3.1.5 Правил зазначено, що картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту по кредитній схемі 6 місяців.

ОСОБА_4 після закінчення строку дії картки не зверталася до банку для отримання картки з новим строком дії, а банк не надав доказів того, що видавав відповідачу таку картку з новим строком дії та що по ній ОСОБА_4 отримувала кредитні кошти.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таку заяву було подано представником відповілача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 10 жовтня 2013 року (а.с. 34).

У зв'язку із тим, що позов подано до суду лише 14 серпня 2013 року, причини пропуску строку позовної давності позивачем не обгрунтовано, заяви про поновлення відповідних строків не надано, тому у суду першої інстанції були підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Оскільки кінцевий строк повернення кредиту є строк дії карти, тому початок позовної давності також відповідає строку дії карти.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи ПАТ «КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Київського районного суду м.Одеси від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан