Справа № 136/531/15-ц Провадження № 88-ц/772/8/2016Головуючий в суді першої інстанції
Категорія 6 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування в сумі 392798 грн., -

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (далі - ПрАТ «СТ «Гарантія») про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на неправомірну відмову відповідача у виплаті йому страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку внаслідок викрадення сільськогосподарських культур та просив стягнути з відповідача на його користь 392 798 грн. страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_1 70 632 грн 96 коп. невиплаченого страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Справа неодноразово переглядалася судами.

Останнім рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

04 липня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про перегляд рішення апеляційного суду від 14 квітня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що було скасовано рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року у справі №136/1155/15-ц, яке стало підставою для ухвалення рішення апеляційним судом.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вимоги заяви підтримав, просив суд її задовольнити, рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року скасувати, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 задовольнити, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники ПрАТ «СТ «Гарантія» - Самарський В.Б., Нужняк С.М. щодо заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами поклалися на розсуд суду, а апеляційну скаргу ПрАТ СТ «Гарантія» просили задовольнити, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Колегія суддів, заслухавши сторін, перевіривши доводи поданої заяви та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування рішення апеляційного суду від 14 квітня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд Вінницької області виходив з того, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені законодавчо, а також умовами укладеного між сторонами договору страхування, а рішенням апеляційного суду від 28 січня 2016 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов ПрАТ «СТ «Гарантія» і визнано недійсним договір комплексного страхування врожаю сільськогосподарських культур від 01 липня 2014 року, укладений між ПрАТ «СТ «Гарантія» та ОСОБА_1

За наслідками розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року скасовано, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року залишено в силі.

Згідно з ч.1, п. 3 ч.2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Як роз'яснено в п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Таким чином, оскільки апеляційний суд обґрунтовував своє рішення від 14 квітня 2016 року наявністю рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року , яким визнано недійсним договір страхування, укладений між ПрАТ СТ «Гарантія» і ОСОБА_1, і яке в подальшому було скасовано судом касаційної інстанції, що є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 361 ЦПК України, а тому таке рішення апеляційного суду від 14 квітня 2016 року підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Відповідно до п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» у разі скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом апеляційної або касаційної інстанції нового рішення справа розглядається ними на загальних підставах за раніше поданими апеляційними або касаційними скаргами.

Оскільки статтею 307 ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції передавати справу на новий розгляд, після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами при новому розгляді справи суд керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главами ЦПК щодо апеляційного провадження та провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами. При цьому з урахуванням вимог статті 303 ЦПК апеляційний суд на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, досліджує обставини, що стали підставою для перегляду судового рішення, дає юридичну кваліфікацію фактичних обставин справи і ухвалює відповідне судове рішення у справі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суд першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ПрАТ СТ «Гарантія» до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено обставини настання страхової події, передбаченої договором страхування, яка виявилася у вчиненні протиправних дій третіх осіб шляхом таємного викрадення урожаю соняшника з орендованої ОСОБА_1 земельної ділянки, а тому наявні підстави для виплати страхового відшкодування, яке відповідач у добровільному порядку виплатити відмовляється. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо виплати страхового відшкодування по факту крадіжки кукурудзи, суд першої інстанції дійшов висновку, що таке звернення з позовом є передчасним, оскільки матеріалами справи не підтверджено внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту крадіжки кукурудзи, тобто факту порушення кримінальної справи.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

По справі вставнолено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем земельних ділянок площею 12 га та 28,6154 га, що розташовані за межами с. Зозів Липовецького району Вінницької області та за межами с. Іванківці Липовецького району Вінницької області відповідно, на підставі договорів оренди № 244 від 31 грудня 2013 року та № 46 від 29 січня 2014 року (т.1 а.с. 11-36).

1 липня 2014 року між ПрАТ «СТ «Гарантія» та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного страхування урожаю сільськогосподарських культур (т.1 а.с. 3-7).

Об'єктом страхування за вказаним договором є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з ризиком отримання збитків у результаті недосягнення запланованого (погодженого) рівня урожайності сільськогосподарських культур, а саме - соняшника, на земельній ділянці площею 12 га та кукурудзи, на земельній ділянці площею 28,6154 г (п. 1.1 договору страхування).

Вартість застрахованого урожаю згідно п. 3.1. цього Договору (страхова сума) узгоджена сторонами у розмірі 472 200 грн. (соняшник 81 600 грн., кукурудза 390 600 грн.), сума франшизи визначена у 20%.

Згідно з п. 2.1 укладеного між сторонами договору страхування, страховими ризиками за цим договором є ризики отримання матеріальних збитків страхувальником у результаті недосягнення запланованого (погодженого) рівня урожайності застрахованих сільськогосподарських культур внаслідок наступних випадків (страхових): пожежі (у тому числі в результаті удару блискавки), крім лісових пожеж; посухи; протиправних дій осіб.

За правилами п. 5.2.1 договору страхування страхувальник має право на отримання страхового відшкодування відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пп. 6.1-6.3 договору страхування при настанні надзвичайних подій, що зазначені у п. 2.1 цього договору, страхувальник зобов'язаний негайно, але не пізніше ніж протягом двох робочих днів (не враховуючи вихідних та святкових днів) повідомити про це страховика будь-якими засобами зв'язку, з наступним письмовим підтвердженням на протязі трьох робочих днів. Вжити заходів щодо отримання усіх необхідних документів, передбачених цим договором, на підставі яких страховик зможе прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та визначити розмір збитків. Після повідомлення про надзвичайні події, передбачені п. 2.1 цього договору, страховик при участі страхувальника, а при необхідності й інших осіб (спеціалістів, представників державних органів, тощо) проводить дослідження стану застрахованих сільськогосподарських культур та складає акт, де робляться попередні висновки про пошкодження чи загибель застрахованих сільськогосподарських культур, відсоток їх загибелі чи пошкодження.

Порядок визначення розміру та виплати страхового відшкодування передбачені п. 7 договору страхування.

Відповідно до п.п. 7.6, 7.7 сума страхового відшкодування виплачується страхувальнику в розмірі отриманих ним збитків, визначених у відповідності до цього договору, з урахуванням безумовної франшизи. Виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком протягом 10 днів з моменту отримання усіх необхідних документів, що підтверджують розмір збитків, але не пізніше 30 календарних днів з моменту закінчення збору урожаю застрахованої сільськогосподарської культури. В цей же термін страхувальнику надсилається рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, де зазначаються причини такої відмови.

Пунктом 7.5.1 договору наведено перелік документів, які надаються страхувальником, на підставі яких страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування.

17 вересня 2014 року та 9 грудня 2014 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СТ «Гарантія» про настання страхового випадку, а саме - про таємне викрадення урожаю соняшника та кукурудзи із земельних ділянок, що перебувають у нього в оренді (т.1 а.с. 37-38).

17 вересня 2014 року та 09 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області із повідомленнями, в яких просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_5 та службовими особами ТОВ «Агрохімцентр» кримінальних правопорушень, передбачених відповідно за ч.3 та ч.5 ст.185 КК України (т.1 а.с. 39-40).

На підставі отриманого повідомлення ОСОБА_1 відповідач ПрАТ «СТ «Гарантія» звернулося до Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області із запитами від 02 жовтня 2014 року № 36 та від 10 грудня 2014 року №42 про надання інформації по факту крадіжки урожаю соняшника та кукурудзи (т.1 а.с. 95,99), на які отримало відповідь від 14.10.2014 року за №11685 про те, що за фактом самоправства щодо збору рожаю зернових культур на земельних ділянках Липовецького району , яке вбачається в діях посадових осіб ТОВ «Агрохімцетр», СФГ «Конкурент», ТОВ «Племінний завод Україна» та ФГ «Зінденс» було відкрито кримінальне провадження №000249 за ст. 356 КК України, до якого було долучено повідомлення ОСОБА_1 від 17.09.2014 року про те,що ОСОБА_5 таємно викрав урожай соняшнику на його земельній ділянці і на даний час проводяться слідчі дії (т.1 а.с. 97).

Відповідно до повідомлення від 24.12.2014 року № 14220 в діях посадових осіб ТОВ «Агрохімцентр» відсутні дані , які б вказували про наявність кримінального правопорушення, відсутня суб'єктивна сторона злочину, інформацію по даному факту не внесено в ЄРДР і рекомендовано звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення (а.с. 100).

06 січня 2015 року ПрАТ «СТ «Гарантія» направило на адресу ОСОБА_1 лист № 01, і №02 про необхідність направлення на адресу страховика копій підтверджуючих документів для подальшого розгляду справи (т.1 а.с. 101,102), які останній надати відмовився (т.1 а.с. 140).

На підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2014 року Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 30 жовтня 2014 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням ОСОБА_1 за фактом крадіжки урожаю соняшника за ч. 3 ст. 185 КК України та присвоєно номер кримінального провадження 0000319 (т.1 а.с. 138).

На підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду вінницької області від 18 травня 2015 року Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 20 травня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням ОСОБА_1 за фактом крадіжки урожаю кукурудзи за ч. 5 ст. 185 КК України та присвоєно номер кримінального провадження 0000139 (т.1 а.с. 177).

Постановою прокурора Липовецького району від 19 червня 2015 року матеріали досудового розслідування об'єднано в одне кримінальне провадження під загальним № 0000249.

З матеріалів кримінального провадження № 0000249, витребуваних апеляційним судом вбачається, що ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року скасовано постанову старшого слідчого СВ Липовецького ВП Гайсинського ВП Головного управління НП у Вінницькій області Лебідь Н.В. від 29 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження.

В справі проводиться досудове розслідування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За положеннями ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про страхування» конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

У ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 990 ЦК Українита ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

В п. 10.3 договору сторони обумовили, що за всіма умовами, що не відображені у цьому договорі, сторони керуються Законом України «Про страхування», а також «Особливими умовами добровільного страхування сільськогосподарських культур, багаторічних насаджень та їх врожаю від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ» №6/СГ/07 від 21.09.2007 року і «Особливими умовами добровільного страхування сільськогосподарських культур, багаторічних насаджень та їх врожаю» №6-1/СГ/07 від 21.09.2007 р., розробленими ПрАТ «СТ «Гарантія».

Згідно розділу «Основні терміни» Особливих умов добровільного страхування сільськогосподарських культур, багаторічних насаджень та їх врожаю №6-1/СГ/07 від 21.09.2007 р., протиправні дії третіх осіб виражаються у крадіжках, хуліганських діях стосовно рослинницьких насаджень, зруйнуванні покриттів(несучих конструкцій) теплиць, парників, оранжерей - таємне викрадення сільськогосподарської продукції з поля у період вегетації культур, пошкодження посівів третіми особами, а також пошкодженні чи викраденні покриттів несучих конструкцій теплиць, парників, оранжерей, що викликає пошкодження або знищення посівів або насаджень сільськогосподарських культур, які вирощуються в закритому ґрунті, якщо у даному випадку порушена кримінальна справа.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені ст. 26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України. Інші підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, згідно з указаними вище нормами закону, можуть передбачатися лише у договорі, якщо це не суперечить закону.

Підстави відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені розділом 5 та п. 11.3 Особливих умов добровільного страхування сільськогосподарських культур, багаторічних насаджень та їх врожаю» №6-1/СГ/07 від 21.09.2007 р.

Отже, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені законодавчо, а також передбачені умовами укладеного між сторонами договору страхування.

Зі змісту п. 5 ч. 1 ст. 989, ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» вбачається, що для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому.

Проте кримінальне провадження з приводу події крадіжки врожаю, про які повідомив страхувальник правоохоронні органи, неодноразово закривалося за відсутністю складу кримінального правопорушення , що унеможливлювало встановлення страховиком страхового випадку.

Згідно з поясненнями ПрАТ «СТ «Гарантія» , наданими у запереченнях, відсутність витребуваних документів позбавляла страховика можливості прийняте законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог п.7.7 договору - про виплату страхового відшкодування чи відмову у цьому - саме з вини страхувальника, а також у страховика відсутні підстави для виплати ,оскільки факт заподіяння збитків внаслідок протиправних дій третіх осіб відсутній, з тих підстав , що посіви кукурудзи та соняшника на орендованих земельних ділянках не належать ОСОБА_1, а були здійснені попередніми орендарями земельних ділянок та належать їм.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що підставою для виплати страхового відшкодування є настання страхового випадку - протиправні дії третіх осіб, які виразилися у таємному викраденні належного йому майна - крадіжці урожаю.

Протиправність дій , як формальна ознака злочину означає обов'язкову передбаченість його в кримінальному законі.

Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Частина 1 ст. 2 КК України визначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За визначенням ч.1 ст. 185 КК України крадіжкою є таємне викрадення чужого майна.

Тобто, встановлення факту крадіжки вимагає встановлення всіх ознак складу цього злочину: об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню , зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат (ч.1 ст. 91 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт крадіжки урожаю ОСОБА_1 не є встановленим, а внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією злочину за ст. 185 КК України не є беззаперечним доказом настання страхового випадку, оскільки попередня кваліфікація злочину здійснюється на підставі повідомлення заявника.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Конкурент», ТОВ «Агрохімцентр», ОСОБА_5 та ТОВ «Племінний завод «Україна» про визнання права власності у зв'язку з відмовою позивача від позову (т.1 а.с. 103).

Оскільки питання належності посівів кукурудзи і соняшника ОСОБА_1 є спірним, питання об'єктивної та суб'єктивної сторони злочину не є беззаперечно встановленим у даному кримінальному провадженні, а відсутність хоча б однієї із ознак складу злочину має наслідком відсутність складу злочину взагалі.

Встановлення даних обставин має визначальне значення для вирішення питання про настання страхового випадку - крадіжки та виплати страхового відшкодування.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування в зв'язку з настанням страхового випадку - крадіжки сільськогосподарських культур є передчасними і задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив причини та обставини невиплати страхового відшкодування, неповно з'ясував обставини справи щодо підстав для виплати страхового відшкодування та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Оскільки позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України судовий збір слід компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись, ст. ст.307, 309, 314, 316, 317, 319,365 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року скасувати у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ І.М. Стадник

Згідно з оригіналом: