Справа №560/707/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду та просить визнати за нею після смерті матері ОСОБА_6 право власності на спадкове майно: на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №16-а по вулиці Білоруській в селі Городище Дубровицького району Рівненської області та визнати за нею після смерті матері ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №16 по вулиці Білоруській в селі Городище Дубровицького району Рівненської області.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її матері ОСОБА_6, яка померла 23 липня 2015 року залишилось спадкове майно, а саме: житлові будинки з надвірними будівлями і спорудами №16 та №16а в с.Городище Дубровицького району Рівненської області. Окрім неї, спадкоємцями першої черги є також її брат та сестра: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину на частину нерухомого майна позивач не може, через відсутність правовстановлюючих документів.

У свою чергу позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №16а по вул. Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області, шляхом спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 22.07.2015 року.

Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обгрунтовує тим, що 22 липня 2015 року померла його мати ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок із надвірними господарськими будівлями та спорудами №16а, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області. Він є спадкоємцем по закону першої черги. Також спадкоємцями майна померлої матері на будинок №16а, є його сестри: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 У визначений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом у цьому йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задоволити, визнавши вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку №16а, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник не заперечували проти задоволення позову про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину житловиого будинку №16а, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області та просили відмовити у задоволенні її позову в частині визання за нею права вланості на 1/3 частину житлового будинку №16 по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області, зазначивши, що вказаний будинок не входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_6, оскільки згідно записів у погосподарській книзі, за спадкодавцем ОСОБА_6 рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №16а по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області, а інший житловий будинок №16 по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області, рахується за ним, вважаючи себе власником житлового будинку №16, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області та земельної ділянки для його обслуговування.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_7 слід задоволити частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2015 року у віці 76 років, померла ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №177642 від 23.07.2015 року, виданого Туменською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №17 (а.с.9).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно довідки №02-16/70 від 20.01.2016 року, виданої виконавчим комітетом Туменської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_6, яка померла 22.07.2015 року, заповіт на випадок своєї смерті, не складала (а.с.10).

Відповідно ст. 1223 ЦК України у зв'язку з відсутністю заповіту, право на спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, а також відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми спадкодавця ОСОБА_6, про що свідчать копії їх свідоцтв про народження: серії 1-ГЮ №456487 від 26.06.1978 року (а.с.17, 55); серії ІІІ-ЯР №407740 від 29.10.1958 року (а.с.50); серії І-УР №764652 від 28.11.1959 року (а.с.43) та копії свідоцтв про укладення шлюбу: ОСОБА_1 серії 1-ЕГ №347826 від 04.06.1983 року (а.с.18, 56) та ОСОБА_3 серії І-ГЮ №319478 від 07.05.1978 року, що підтверджує зміну їх прізвищ, після укладення шлюбу на: "Купріянюк" та "Гембицька" (51).

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №7/2016, після смерті ОСОБА_6 позивач та відповідачі за первісним позовом звернулись в Дубровицьку державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини (а.с.35, 45, 46).

Із довідки виданої Дубровицькою державною нотаріальною конторою №02-14/115 від 20.02.2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 липня 2015 року за поданою заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №7/2016. Заяву про прийняття спадщини за законом подали ОСОБА_3 і ОСОБА_1. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок відмовлено, у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності (а.с.61, 87).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 42670343 від 13.01.2016 року (а.с.17), виданої Дубровицькою районною державною нотаріальною конторою 13.01.2016 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_6, заведена спадкова справа №58461548 (а.с.86).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статтей 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до додатку 3 "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно" рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З довідки №02-16 від 14.01.2016 року виданої виконавчим комітетом Туменської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, вбачається, що ОСОБА_6, була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, одиноко (а.с.11).

Згідно довідок №02-16/53 від 14.01.2016 року та №02-16/71 від 20.01.2016 року, виданих виконавчим комітетом Туменської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, за ОСОБА_6 Андрієвною, яка померла 22.07.2015 року, рахується житловий будинок та земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Городище, по вулиці Білоруська, 16а, Дубровицького району Рівненської області (а.с.14, 15).

Згідно довідки №20/548 від 03.02.2016 року виданої КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с.Городище вулиця Білоруська, 16а, Дубровицький район Рівненська область не зареєстровано (а.с.60).

Як вбачається із довідок №02-16/52 від 14.01.2016 року, №02-16/573 від 19.07.2016 року та №02-16/675 від 22.08.2016 року, виданих виконавчим комітетом Туменської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, за померлою ОСОБА_6 Андрієвною згідно погосподарських книг: №6 за 2006-2010 роки о/р №464, №6 за 2011-2015 роки о/р №00451 та №6 за 2016-2020 роки, особовий рахунок №0104951, рахується житловий будинок №16а (1985 року побудови) по вулиці Білоруська, Дубровицького району Рівненської області (а.с.12, 16, 88).

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено наступне:

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того, у постановах Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12 та від 18 грудня 2013 року № 6-137цс13, зазначено, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює спадкоємцям оформити спадщину, а обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 при житті набула або володіла житловим будинком №16а, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області неправомірно, або, що на нього окрім позивачів за первісним та зустрічним позовом, претендують інші особи, в суді не встановлено, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання за ними права власності по 1/3 частині житлового будинку №16а, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області з надвірними господарськими будівлями та спорудами.

Що стосується позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 відносно визнання за нею права власності на 1/3 житлового будинку №16 по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області, то слід зазначити наступне.

Позивач ОСОБА_1, як на підставу вказаної позовної вимоги вказує, що після смерті матері ОСОБА_6 відкрилась спадщина на житловий будинок №16, по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно довідок №02-16/573 від 19.07.2016 року та №02-16/674 від 22.08.2016 року, виданих виконавчим комітетом Туменської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, згідно погосподарських книг: №4 за 1996-2000 о/р №574; №6 за 2001 - 2005 роки о/р 509; №6 за 2006-2010 роки о/р 465; №6 за 2011-2015 роки о/р №00452 та №6 за 2016-2020 роки о/р №0104941, житловий будинок №16 по вулиці Білоруська, в с.Городище Дубровицького району Рівненської області (1966 року побудови), рахується за ОСОБА_4 (а.с.12, 69).

Як вже було зазначено вище, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно витягу з рішення виконкому Туменської сільської ради №48 від 20.12.1997 року, ОСОБА_4 вирішено безкоштовно передати у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку площею 0,06 га. (а.с.70, 71).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 09.03.2016 року та від 09.03.2016 року власником земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с.Городище вул.Білоруська, 16, Дубровицького району Рівненської області є ОСОБА_4 (а.с.72, 73).

Також КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради станом на 28.12.2015 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №16 по вулиці Білоруська, в с.Городище Дубровицького району Рівненської області на ім'я ОСОБА_4 (а.с.76-78).

Таким чином, оскільки житловий будинок №16 по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області не входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_6, тому в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку №16 по вулиці Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області, слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, ч.1 ст 346, 328, 392, 1217, 1218, 1258, 1261, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 159, 212, 213-215, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №16а по вулиці Білоруській в селі Городище Дубровицького району Рівненської області, як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 22.07.2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №16а по вул. Білоруська в с.Городище Дубровицького району Рівненської області шляхом спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 22.07.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_8