Справа № 194/1218/15-ц
Провадження№2/194/34/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю: секретаря судового засідання Сафонової А.Г.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівского міського суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNQ1R202731562 від 10 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ПАТ КБ Приватбанк просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 22531 грн. 55 коп., що утворилася станом на 30.06.2015 року та яка складається з: - 15000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; - 5804 грн. 25 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 178 грн. 18 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1049 грн. 12 коп. (процентна складова), а також судові витрати по справі.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнав повністю та суду пояснив, що договір між ним та «Приватбанком» укладався 10 листопада 2007 року та діяв по 10 листопада 2009 року, в договорі зазначені різні відсотки за користування кредитними коштами. Коли підписував договір, то вважав, що йдеться про безпроцентний кредит плюс в подарок кредитна картка, нижню частину договору не читав. З умовами надання банківських послуг ознайомлений не повністю. При укладанні договору працівник банку йому говорив, що протягом місяця кредитна ставка без процентна, а за прострочений кредит процентна ставка складає 0,01%. Кредитною карткою почав користуватися через два-три місяці після укладання договору. Спочатку ліміт на картці був 3000 грн., а потім десь через два-три місяці грошей на картці вже не було. Кредитною карткою користувався в 2009 році та в 2010 році. Кредитної картки у нього вже давно не має. В 2012-2014 роках через «Приватбанк» він отримував пенсію і працівники «Приватбанку» його пенсію перераховували на кредитну картку, щоб погашати заборгованість, потім в 2014 році він став отримувати пенсію через інший банк. До суду з вимогами про недійсність даного договору не звертався. З вимогами про припинення дії картки до «Приватбанку» також не звертався, та «Приватбанк» до нього не звертався щодо погашення заборгованості за кредитною карткою. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки договір закінчився в 2009 році, відповідно до договору проценти за прострочення погашення кредиту складав 0,01 %, а «Приватбанк» нараховував інший процент.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № DNQ1R від 10.11.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав строковий кредит у сумі 3969 грн. на строк з 10.11.2007 року по 10.11.2009 року включно, з у мовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та інших платежів. Відповідач отримав кредитну картку «Кредитка «Універсальна» та ПІН до неї, по якій пільговий період складає 30 днів, базова процентна ставка по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості. З Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які надані йому у письмовій формі, він ознайомився, своїм підписом він підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в «Приватбанку» (а.с.13).

В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 22531 грн. 55 коп., яка складається з: - 15000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; - 5804 грн. 25 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 178 грн. 18 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1049 грн. 12 коп. (процентна складова).

Судом не можуть бути прийнятті доводи відповідача про те, що він з умовами надання банківських послуг ознайомлений не повністю, що при укладанні договору він не вірно зрозумів умови надання кредитної картки, а саме розмір відсотків за прострочення платежів, а також те, що строк дії договору закінчився в 2009 році, оскільки відповідач при отриманні кредитної картки з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які надані йому у письмовій формі, ознайомився, своїм підписом він підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в «Приватбанку», також позивач в судовому засідання визнав, що користувався кредитною карткою в 2009 році та в 2010 році. Крім того, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгірується на той же строк. До суду з вимогами про недійсність даного договору відповідач не звертався. З вимогами про припинення дії картки до «Приватбанку» також не звертався.

Отже, суд вважає, що відповідач своїми поясненнями намагається уникнути відповідальності та не сплачувати заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № DNQ1R від 10.11.2007 року року, що утворилася станом на 30.06.2015 року в сумі 22531 грн. 55 коп., яка складається з: - 15000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; - 5804 грн. 25 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 178 грн. 18 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1049 грн. 12 коп. (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 549, 610, 611, 1052 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 5 ст. 74 , 77, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1), на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за договором № DNQ1R від 10.11.2007 року, а саме: - заборгованість за кредитом в сумі 15000 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5804 грн. 25 коп.; - заборгованість за пенею та комісією в сумі 178 грн. 18 коп., - штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі: - 500 грн. (фіксована частина) та 1049 грн. 12коп. (процентна складова), а разом стягнути 22531 (двадцять дві тисячі пятсот тридцять одна) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1), на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк понесені по справі судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П.Пономаренко