Справа № 304/532/16-ц
Провадження № 2/304/230/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Гавій Л.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Перечинського відділення ЗОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору № 014/4080/74/35416 від 05 жовтня 2007 року з моменту його укладення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Перечинського відділення та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/4080/74/35416 про надання кредиту в сумі 42 200 доларів США. З метою забезпечення виконання вказаного договору гр. ОСОБА_4 підписала договір поруки. Вважає вищевказаний договір кредиту недійсним, оскільки по-перше, позивача, як споживача банківських послуг при його укладенні не було повідомлено про усі умови кредитування, а лише ті, які фактично викладені безпосередньо у змісті самого договору, розробленого відповідачем. Так, з кредитного договору вбачається, що в його змісті відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, необхідні для укладення такого, а саме всупереч вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»: належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача; кредитний договір та, зокрема, графік платежів, не містить відомостей у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не вказано її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Враховуючи наведене, а також те, що умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності та наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. На цих підставах просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що неправомірність в діях відповідача має місце в замовчуванні та перекрученні реальної ціни пропонованої фінансової послуги та декларуванні в кредитному договорі заниженої ціни у вигляді значення абсолютного здорожчання кредиту, непроведенні переддоговірної роботи, що мало безпосередній вплив на прийняття споживачем рішення щодо кредитування на певних умовах та призвело до укладення споживачем кредитного договору на найбільш невигідною для нього ануїтетною схемою.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак подавав заяву про розгляд справи без його участі, а також письмове заперечення, в якому позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Посилається на те, що 24 вересня 2007 року позивачем отримано заяву-анкету позичальника ОСОБА_2, у якій остання просить надати їй кредит в сумі 42 200 доларів США, а також стверджує, що у письмовій формі ознайомлена з кредитними умовами (мета кредиту, наявні форми кредитування та відмінності між ними, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору), зі змістом ст. ст. 190, 222 КК України та з валютними ризиками при отриманні кредиту в іноземній валюті, що спростовує посилання зустрічного позову на порушення банком Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та Закону України «Про захист прав споживачів». Також, на думку відповідача, безпідставним є твердження гр. ОСОБА_2 про несправедливість умов кредитного договору, так як згідно п.8.1. кредитного договору на момент одержання кредиту позичальник усвідомлював та гарантував, що умови такого є для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними, справедливими, а пунктом 8.2. кредитного договору передбачено погодження сторін, що з укладенням договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом договору. Оскільки жодна з вказаних у позові вимог банком не порушена, кредитний договір відповідає діючому законодавству України, тому й підстав для визнання його недійсним немає.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

У судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Перечинського відділення та позивачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/4080/74/35416 про надання кредиту в сумі 42 200 доларів США.

Відповідно до п. 1.1. вказаного кредитного договору, кредитор на положеннях та умовах цього Договору надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в сумі 42 200 доларів США (а. с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що своїм підписом у анкеті-заяві на отримання кредиту під заставу від 24 вересня 2007 року позивачка ОСОБА_2 ствердила, що ознайомлена у письмовій формі з: кредитними умовами (мета, наявні форми кредитування та відмінності між ними, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка, орієнтовну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору); зі змістом ст. 190 та ст. 222 КК України (а. с. 46-49).

Також встановлено, що 24 вересня 2007 року позивачка ОСОБА_2 своїм підписом під Умовами кредитування по програмі «житло в кредит...» та підписом Додатку № 3 до кредитного договору підтвердила свою ознайомленість з даними умовами та сукупною вартістю кредиту (а. с. 49, 50).

Крім цього встановлено, що відповідно до п. п. 8.1., 8.2. кредитного договору №014/4080/74/35416 позичальник ОСОБА_2 усвідомлювала та гарантувала, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Крім того, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору (мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, порядок плати за кредит, відсоткова ставка, відповідальність сторін), така була укладена у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним, а отже укладення спірного договору відповідало вимогам ЦК України та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (а. с. 10).

У даній справі судом встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору, які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Таким чином, підписавши кредитний договір № 014/4080/74/35416 позивач підтвердила факт надання їй Банком всієї необхідної інформації згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, згідно умов Кредитного договору, така інформація надавалася позичальнику перед укладенням кредитного договору, а відтак доводи позивача та її представника підлягають відхиленню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, ст. ст. 10, 11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Перечинського відділення ЗОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Чепурнов В. О.