Справа № 2-5018/2009
Провадження 2-зз/638/94/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

про скасування заходів забезпечення позову

21 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

при секретарі Самогньозд О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву уповноваженого представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження виїзду за кордон у цивільній справі за позовом ВАТ "ВТБ Банк" в особі Харківської філії ВАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

23.04.2009 року позивач ВАТ "ВТБ Банк" в особі Харківської філії ВАТ "ВТБ Банк" звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 475242, 58 грн. та судові витрати.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2009 року за клопотанням уповноваженого представника позивача, вжито заходи забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої в с. Макошкино Менського району Чернігівської області, громадянки України, ідентифікаційний №) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що народився в м. Ічня Чернігівської області, громадянин України, ідентифікаційний №) у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання за кредитним договором №61Ф-АК від 26.07.2007 року укладений з ВАТ "ВТБ Банк". Заборонено ОСОБА_1, вчиняти дії по відчуженню майна, а саме: автомобіля LEXUS, модель ЕS 350, 2007 року випуску, колір червоний, номер шасі JTHBJ46G072092340, тип легковий седан В, реєстраційний № НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1 (мешкає: м. Харків, пр.. Леніна, 35, кВ. 11) на праві власності, до розгляду справи і постанови рішення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2009 року задоволено позовні вимоги ВАТ "ВТБ Банк". Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Харківської філії ВАТ ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором № 61Ф-АК від 26.07.2007 р. в розмірі 475242 (чотириста сімдесят пять тисяч двісті сорок дві) грн. 58 коп., суму судового збору 1700 (одна тисяча сімсот) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30 (тридцять) грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2013 року, замінено вибулого стягувача ПАТ "ВТБ Банк", що був стороною виконавчого провадження на правонаступника ТОВ "Кредекс Фінанс".

02.04.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова прийнято ухвалу, якою замінено сторону у виконавчому провадженні, стягувача з ТОВ "Кредекс Фінанс" на стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", у зв'язку з переходом до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення прав а вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами б/н від 17.02.2014 року.

20.09.2016 року представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, звернулась до суду з заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2009 року у вигляді тимчасового обмеження виїзду за кордон, застосований до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3). В обґрунтування заяви посилається на те, що з моменту розгляду справи по суті та винесення рішення по ній, відпала необхідність в заходах забезпечення позову, оскільки було відкрите виконавче провадження, яке передбачає ряд інших заходів для виконання рішення суду перед тимчасовою забороною виїзду за кордон. Доказів того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків немає, тому вважає, що такий запобіжний захід повинен бути скасований.

Представник позивача у справі ПАТ "ВЬБ Банк" в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи.

Заявники, відповідачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, направили представника ОСОБА_3, яку уповноважили представляти їх інтереси в суді нотаріально посвідченою довіреністю, копію якої долучено до матеріалів справи.

Уповноважений представник заявників, відповідачів у справі ОСОБА_3, що діє на підставі нотаріально посвідченої, в судове засідання не з'явилася подала письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги щодо скасування заходу забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження виїзду за кордон, застосовані до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

20 жовтня 2016 року від сторони виконавчого провадження, заінтересованої особи ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", надійшло клопотання про перенесення судового засідання по справі № 2/5018/2009 (провадження 2-зз/638/94/16), яке призначене на 21.10.2016 року о 10.30 год.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, заява про скасування заходів забезпечення позову розглядається у відсутність представників сторін.

Вивчивши доводи заяви про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку, що заява представника відповідачів ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 липня 2009 року вжито заходи забезпечення позову ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, зокрема шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання за кредитним договором № 61Ф-АК від 26 липня 2007 року, укладений з ВАТ ВТБ Банк.

Однак, такий спосіб забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не передбачений ст. 151, ст. 152 ЦПК України (види забезпечення). Законом України «Про порядок виїду і вїзду в Україну громадян України» також не передбачено такий вид обмеження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. 151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобовязань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

08 липня 2009 року Дзержинським районним судом ухвалено рішення по справі № 2-5018/2009, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Харківської філії ВАТ ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором № 61Ф-АК від 26.07.2007 р. в розмірі 475242 грн. 58 коп., суму судового збору 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30 грн.

На примусовому виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5018/09 від 10.12.2009 р., виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ ВТБ Банк 475242,58 грн.

Як вбачається з змісту ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Однак, як вбачається з матеріалів справи на сьогоднішній день державний виконавець не звертався до суду з вищезазначеним клопотанням.

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Відповідно до вимог ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватись і обирати собі місце проживання у межах кожної країни. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатись у свою країну.

Згідно з положеннями ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом ч. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна людина має право залишати будь яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Вимогами ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до вимог якої, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно повязані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до п. 7 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 151 ЦПК України суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга статті 152 ЦПК України), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Ні стороною позивача, ні державним виконавцем доказів ухилення від виконання своїх обовязків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було надано.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, ухвалою від 08 липня 2009 року застосовано такий засіб забезпечення позову, що суперечить основоположним правам і свободам людини всупереч нормам Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Зважаючи на викладене, вбачаються підстави для скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2009 року, шляхом заборони тимчасового виїзду за кордон, застосовані до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3).

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву уповноваженого представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08. 07.2009 року шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої в с. Макошкино Менського району Чернігівської області, громадянки України, ідентифікаційний №) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що народився в м. Ічня Чернігівської області, громадянин України, ідентифікаційний №) у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання за кредитним договором №61Ф-АК від 26.07.2007 року укладений з ВАТ "ВТБ Банк". Заборони ОСОБА_1, вчиняти дії по відчуженню майна, а саме: автомобіля LEXUS, модель ЕS 350, 2007 року випуску, колір червоний, номер шасі JTHBJ46G072092340, тип легковий седан В, реєстраційний № НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1 (мешкає: м. Харків, пр.. Леніна, 35, кВ. 11) на праві власності.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України до відома та виконання.

Ухвалу може бути оскаржено, про що протягом п'яти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.О. Грищенко