Єдиний унікальний номер 741/1235/16
Провадження № 2/741/508/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 20 жовтня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що 18 травня 2015 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок № 85 по вул. Центральна в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. ОСОБА_2 за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй (позивачу), ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вона (позивач) спадщину прийняла, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, в звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 85 по вул. Центральна в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті батька.

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі їх представника за наявними в ній матеріалами.

Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

18 травня 2015 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 6 травня 2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с. 13).

Заповіт ОСОБА_2 від 6 травня 2015 року не змінено та не відмінено, що підтверджується відміткою секретаря Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за вищезазначеним заповітом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті ОСОБА_2

З копії спадкової справи № 97/2015 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 49-62) вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Таким чином, частки у спадщині, які мали право прийняти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, переходять до ОСОБА_1

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 694/02-31 від 1 вересня 2016 року (а.с. 17).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 85 по вул. Центральна в с. Мрин Носівського району Чернігівської області був збудований у 1961 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 16).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

З довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 886/3-14 від 25 серпня 2016 року (а.с. 7) вбачається, що житловий будинок № 85 по вул. Центральна в с. Мрин Носівського району Чернігівської області згідно погосподарської книги за 2011-2015 роки особовий рахунок № 0136-1 належав ОСОБА_2.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя набув право власності на житловий будинок № 85 по вул. Центральна в с. Мрин Носівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 14-16).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1223, 1275 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником житлового будинку № 85 по вул. Центральна в с. Мрин Носівського району Чернігівської області, загальною площею 51 кв. м., житловою площею 23,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, ганок, сарай, сарай, сарай, погріб, вбиральня, криниця, огорожа, хвіртка, ворота з хвірткою) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 18 травня 2015 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв