Справа № 307/2832/16-ц
Провадження № 2/307/1534/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Сабадош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 4 травня 2006 року. Від даного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період шлюбу в них з відповідачем постійно виникали сварки та непорозуміння, через те, що відповідач зловживав спиртними напоями, наркотичними засобами, проходив за рішенням суду примусове лікування. За останні два роки вони разом не проживають, відповідач не спілкується з ними, завжди обмежував їх у матеріальному забезпеченні, зароблені кошти витрачав на спиртне, сигарети та власні потреби, а не на потреби сімї. Вона потребує матеріальної допомоги відповідача, бо він є батьком дитини, має відповідний обовязок перед нею по її утриманні та вихованню. Відповідач виїздить за межі України на заробітки, тобто періодично працює по найму і отримує кошти періодично, має нерегулярний, мінливий дохід і тому, вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти до досягнення донькою повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця. Інших утриманців відповідач не має, аліментів нікому не платить.

Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно предявлених до нього позовних вимог, позивачка просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень до її повноліття. Викладені в позовній заяві обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги є такими, що не відповідають дійсності та надуманими, що спростовується наступними доказами. Стверджуючи про наявність у нього спроможності сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, позивачка вказує, що він виїжджає за межі України на заробітки, тобто періодично працює по найму де отримує хороші заробітки і має нерегулярний, мінливий дохід. Вказана обставина є недостовірною та такою, що спростовується ухвалою Тячівського районного суду від 5 травня 2015 року (справа №307/1475/15-к). Наведеною ухвалою суду відносно нього було обрано примусовий захід медичного характеру із примусовим лікуванням у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, який ухвалою Берегівського районного суду від 16.01.2016 року було змінено на примусове амбулаторне лікування по місцю проживання. Обраний відносно нього примусовий захід медичного характеру було припинено ухвалою Тячівського районного суду (справа №307/1848/16-к) лише 27 липня 2016 року, чим стверджується неможливість його виїзду на заробітки за кордон до цього часу. Незважаючи на те, що їхня спільна дитина дійсно проживає з позивачкою, він також бере участь у її утриманні, так як після припинення примусового заходу медичного характеру безпосередньо надавав кошти на утримання доньки. Про вказану обставину, як про інші, а саме щодо продажу позивачкою придбаного ним за час спільного сімейного проживання транспортного засобу марки «Mazda626», 1996 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та привласнені нею виручених від продажу автомобіля коштів ОСОБА_1 замовчує. Крім цього, позивачка замовчує ту обставину, що за час спільного проживання за його особисті кошти було капітально відремонтовано будинок її батьків, у якому вони проживали. Натомість, він поніс затрати на будівництво за місцем проживання позивачки та її батьків, вимушений проживати у будинку своєї матері, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним вуличним депутатом Чумалівської сільської ради. Враховуючи викладене, він частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивачки викладені в такому позові є необґрунтованими. Розуміючи свій обовязок сплачувати аліменти він не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів розміром 1500 гривень є для нього непосильною. Зауважив, що прожитковий мінімум про який говорить позивачка для дитини відповідного віку, а саме для їхньої доньки, якій 7 років, складає 1531 гривень. При стягненні з нього аліментів у розмірі 1500 гривень виходить, що він практично самостійно забезпечуватиме їхню доньку прожитковим мінімумом, що суперечить наведеному вище, а саме обовязку обох батьків утримувати свою дитину. Враховуючи вищенаведене та те, що стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі зазначеному в позовній заяві, поставить його у скрутне матеріальне становище, позовні вимоги визнає частково, в розмірі обєктивно необхідному 600 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач та яка перебувають на утриманні позивачки.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітньою донькою та сама веде догляд за нею, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої доньки, а в решті позову відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3. України, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини : доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2016 року і до її повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 551 гривню 20 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко