АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5456/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2643/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів : Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника третьої особи НАСК «Оранта» - Деміденкова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_5

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Страхова компанія «Провідна», Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 18 березня 2016 року (а.с. 215-216), просив стягнути з ОСОБА_5 28479 грн. на ремонт автомобіля, 45430,68 гривень завданих збитків, 10 000 гривень моральної шкоди, 1141,20 гривень судового збору, 4500 гривень витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 13.03.2014 року близько 20-20 на перехресті вул. Річкової та вул. Миру у м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за його участі, як водія Пежо 301, державний номер НОМЕР_1 та участі водія ОСОБА_5, який керував автомобілем Мітсубіші, державний номер НОМЕР_2. В результаті даної пригоди були пошкоджені обидва автомобілі. Винним визнано водія ОСОБА_5

Вказував, що страхова компанія «Провідна» частково відшкодувала завдану йому шкоду на суму 75 976,85 гривень. Але при виплаті відшкодування було вираховано відсоток зносу автомобіля, що складав 1689,79 доларів США, що на день подачі позову становить 35816,79 гривень та не повністю відшкодовано витрати по ремонту автомобіля.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом та просив стягнути з останнього вартість ремонту автомобіля Мітсубіші в сумі 52812,59 гривень, 1300 гривень вартість проведеного авто товарознавчого дослідження, судовий збір в сумі 540 гривень, витрати на послуги адвоката в сумі 450 гривень.

Свій позов обґрунтовував тим, що вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди лежить на обох водіях і це підтверджується висновком експерта.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_5

ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_5, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог, стягнувши на його користь половину вартості матеріальної шкоди, завданої йому під час ДТП, що скалатає 26 406,29 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 3.03.2014 року близько 20-20 години на перехресті вул. Річкової та вул. Миру у м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі водія ОСОБА_5, який керував автомобілем Мітсубіші, державний номер НОМЕР_2 та водія ОСОБА_2, який керував автомобілем Пежо 301, державний номер НОМЕР_1. В результаті даної пригоди були пошкоджені обидва автомобілі.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 06.02.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження по справі.

Постановою встановлено, що 13.03.2014 року о 20.20 год. ОСОБА_5 керував автомобілем Мітсубіші, державний номер НОМЕР_2 по вул. Річкова в м. Полтава де не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та не впевнився в безпеці свого руху перед виїздом на вулицю Миру, що призвело до зіткнення з автомобілем Пежо 301, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався прямо по головній дорозі вулиці Миру в м. Полтаві. Внаслідок пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження.

Згідно довідки ДАІ №9360603 про ДТП в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди зазначеним транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. При цьому, що згідно вказаної довідки: на транспортному засобі Пежо 301, державний номерний знак НОМЕР_1 було пошкоджено передню центральну, передню праву, бокову ліву частину автомобіля; на автомобілі Мітсубіші, державний номер НОМЕР_2 пошкоджено передню праву, бокову праву частини.

Згідно звіту від 17.03.2014 року вартість ремонту автомобіля Пежо 301 складає 155 551,75 гривень.

23.04.2013 року ОСОБА_2 уклав договір добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія Провідна». На підставі вказаного договору ОСОБА_2 отримав страхове відшкодування в сумі 75 976,85 гривень та залишки пошкодженого транспортного засобу на суму 60 500 грн.

Цивільна відповідальність ОСОБА_5 застрахована в Національній страховій компанії «Оранта».

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 18.12.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубіші складає 52812,59 гривень.

Згідно висновку експерта судової авто товарознавчої експертизи від 29.02.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубіші складає 54605,45 гривень.

Відповідно до висновку «Звіту №Е №47/04/14 про оцінку вартості збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, виконаного 07.04.2014 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Пежо 301 перевищує ринкову вартість транспортного засобу до пошкодження.

Згідно висновку експерта №11 від 08.06.2016 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля Пежо 301 ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля Пежо 301 ОСОБА_2 вбачається невідповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху які з технічної точки зору знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що він отримав повне страхове відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, а також не довів завдання йому відповідачем іншої матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що постановою суду у справі про адміністративне правопорушення встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні ДТП, а тому відсутні підстави для стягнення зі ОСОБА_2П, заподіяної внаслідок ДТП шкоди.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до п. 30.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди ( п. 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зі змісту звітів про оцінку вартості збитку від 17.03.2014 року та від 07 квітня 2014 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Пежо 301 державний номерний знак НОМЕР_1 перевищує ринкову вартість самого автомобіля.

Оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартості залишків автомобіля після ДТП, яку було здійснено страховиком, ОСОБА_2 оспорено не було.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, виходячи з визнаних обставин врегулювання страхового випадку ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за Договором № 06/6748523/1702/13 добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу, та вищенаведених обставин, вбачається, що розмір невідшкодованого матеріального збитку, завданого первісному позивачу фізичним знищенням транспортного засобу Пежо 301, державний номер НОМЕР_1, залишається (складає): 19 104,90 грн. з розрахунку: 155 581,75 грн. - 60 500,00 грн. - 75 976,85 грн. = 19 104,90 грн.

Крім цього, до загального розміру шкоди мають бути додані 400,00 грн. витрат первісного позивача з евакуації транспортного засобу та 640,00 грн. витрат на зберігання цього транспортного засобу.

У той же час, з урахуванням певних обставин, зокрема, що дії обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5, знаходяться у причинному зв'язку з настанням наслідків цієї ДТП (наявність їх обопільної вини), питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, має вирішуватися відповідно до ч. 2 ст. 1193 та п. З ч. 1 ст. 1188 ЦК України, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, та роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

Згідно ч.2 ст. 1190 ЦК України за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Враховуючи, що сторонами не заявлено клопотання про визначення ступеня вини кожного з них, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до спірних правовідносин положення ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, у розмірі 10 072,45 грн. з розрахунку (19104,90 грн.+400 грн.+640 грн.):2.

ОСОБА_2 надано докази понесення ним витрат на ремонт автомобіля, що було залишено поза увагою місцевого суду, проте, вказані витрати не можуть вважатися збитками, заподіяними внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а тому не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Враховуючи, що ДТП від 13.03.2014 року сталася за спільної вини ОСОБА_5 та ОСОБА_2, то підстави для відшкодування моральної шкоди останньому - відсутня.

Враховуючи встановлення відповідно до висновку експерта №11 від 08 червня 2016 року та постанови Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2015 року спільної вини сторін у заподіянні шкоди внаслідок ДТП, то позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно висновку експерта №060216 від 29 лютого 2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Мітсубіші, визначена у цінах станом на час пошкодження, складає 31 166,44 гривень, а тому стягненню зі ОСОБА_2 підлягає половина вказаної суми, а саме 15 583,22 грн.

Виходячи з викладеного, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог сторін, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 12%, то стягненню на його користь з ОСОБА_5 підлягають 287,69 грн. судового збору та 540 грн. витрат на правову допомогу.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено на 59%, то стягненню на його користь зі ОСОБА_2 підлягають 662,57 грн. судового збору, 1100,35 грн. витрат на проведення експертизи та 265,50 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 10 072,45 грн. матеріальної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 287,69 грн. судового збору та 540 грн. витрат на правову допомогу.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 15 583,22 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 662,57 грн. судового збору, 1100,35 грн. витрат на проведення експертизи та 265,50 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова