Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Бердичівтеплоенерго» про зобов'язання укласти трудовий договір та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 3 жовтня 2015 року та 9 жовтня 2015 року він звертався до комунального підприємства «Бердичівтеплоенерго» із заявами про працевлаштування оператором котельні, проте відповіді не отримав. Вважав, що у такий спосіб відповідач необґрунтовано відмовляється від укладення з ним трудового договору, що суперечить гарантіям, наданим ст. 22 КЗпП України. Крім того, внаслідок такої відмови відповідача він має вимушений прогул, який слід рахувати з дати його звернення до відповідача, тобто з 9 жовтня 2015 року.

Ураховуючи наведене, позивач просив зобов'язати відповідача укласти з ним трудовий договір з 9 жовтня 2015 року та стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до правил ч. 2 ст. 335 КЗпП України.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно виходили із того, що відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, оскільки ненадання відповіді на листи щодо працевлаштування може свідчити про порушення Закону України «Про звернення громадян», а не про ухилення підприємства від укладення трудового договору з позивачем, та, відповідно, не може бути підставою для зобов'язання укласти трудовий договір і не тягне за собою наслідків у вигляді сплати підприємством середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбачених ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик