У х в а л а

іменем україни

12 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Міністерства енергетика та вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди, 3 % річних та інфляційних виплат, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по заробітній платі, 3 % річних, інфляційних виплат та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 10 листопада 2014 року у зв'язку з переходом на дострокову пенсію за віком позивач звільнилась з Відокремленого підрозділу «Шахта Міусинська» Державного підприємства «Донбасантрацит», яке належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. На день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі становила 21 981 грн 31 коп., на час звернення до суду заборгованість не погашена.

На обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25 листопада 2014 року № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» з 28 листопада 2014 року припинена виробнича та фінансово-господарська діяльність державних підприємств, установ, які належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та знаходяться у зоні проведення АТО. Вважає, що відповідач є правонаступником Відокремленого підрозділу «Шахта Міусинська» Державного підприємства «Донбасантрацит».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 з 03 квітня 2006 року працювала у Відокремленому підрозділі «Шахта Міусинська» Державного підприємства «Донбасантрацит».

10 листопада 2014 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України у зв'язку з переходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Згідно з довідкою Відокремленого підрозділу «Шахта Міусинська» Державного підприємства «Донбасантрацит» від 10 грудня 2014 року за № 492 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_6 в період з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2014 року становить 21 981 грн 31 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не перебувала у трудових стосунках із Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, а тому відповідач є неналежним відповідачем у справі.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак