Справа №475/387/16-ц 12.10.2016 12.10.2016
Справа номер 475/387/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/2314/16 Головуючий першої інстанції - Якименко Л.М.
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційного суду - Бондаренко Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Бондаренко Т.З.,

суддів: Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області

від 16 вересня 2016 року, ухвалене за позовом

ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання договору оренди землі поновленим,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі - ГУ) Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання договору оренди землі поновленим.

Позивач зазначав, що 22 березня 2005 року між ним і Доманівською РДА укладено договір оренди земельної ділянки площею 21,03 га, розташованої на території Володимирівської сільської ради Доманівського району, строком на 5 років, який було зареєстровано 4 квітня 2005 року у Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії «Центр ДЗК». Сторонами договору оренди 19 квітня 2010 року було укладено додаткову угоду про продовження ще на 5 років дії договору оренди та зареєстровано у Доманівському відділі МРФ "ЦДЗК" 28 травня 2010 року.

До закінчення строку дії договору, а саме 27 квітня 2015 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Миколаївській області із заявою про поновлення на новий строк договору оренди землі. На його звернення 26 травня 2015 року ГУ Держземагентства у Миколаївській області було видано Наказ про поновлення позивачу договору оренди земельної ділянки. На звернення позивача до відповідача з вимогою видати йому примірник додаткової угоди, 1 квітня 2016 року на його адресу було надіслано лист відповідача, про відсутність підстав для підписання додаткової угоди з пропозицією повернути землю.

Уточнюючи позовні вимоги, на підставі викладеного, позивач просив: визнати дії відповідача щодо відмови підписати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі незаконними; визнати додаткову угоду від 2015 року до договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2005 року, укладеного між Доманівською РДА та позивачем, зі змінами, - укладеною; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо підписання з позивачем додаткової угоди.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 22 березня 2005 року між Доманівською райдержадміністрацією та громадянином України ОСОБА_3, зареєстрований в Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 4 квітня 2005 року за № 04 зі змінами, внесеними угодою від 19 квітня 2010 року про продовження дії Договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2005 року та зареєстрованою в Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 28 травня 2010 року за № 13, загальною площею 21,0288 га ріллі з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області на той самий строк і на тих самих умовах. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Позивач в поданій на вказане рішення апеляційній скарзі, посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що між Доманівською РДА та ОСОБА_3 22 березня 2005 року було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва із земель запасу розміром 21,03 га строком на 5 років. Даний договір зареєстровано у Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 4 квітня 2005 року за № 04 (а.с. 9-11).

19 квітня 2010 року сторони уклали додаткову угоду до вказаного договору оренди, якою продовжили строк оренди землі ще на 5 років, тобто до 22 березня 2015 року. Додаткова угода також зареєстрована у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28 травня 2010 року за № 13 (а.с. 17).

Листом від 27 квітня 2015 року позивач ОСОБА_3 повідомив ГУ Держземагенства у Миколаївській області про намір поновлення терміну дії договору строком на 7 років. В даному листі зазначено додаток до нього, серед якого значиться і угода до договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2005 року на 4 арк. 3 екземпляри (а.с. 18, 33-34). На вказаному листі значиться резолюція «До виконання» від 5 травня 2013 року.

26 травня 2015 року ГУ Держземагенство у Миколаївській області видав наказ за № 2713-сг про поновлення спірного договору оренди земельної ділянки між Доманівською райдержадміністрацією та позивачем ОСОБА_3 (а.с. 19).

Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором , але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа - повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Аналогічні вимоги містяться також і в п. 3.1. договору оренди, після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Таким чином, для застосування ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди позивачем дотримано встановленої наведеною правовою нормою та умовами договору процедури, а також має місце наявність волевиявлення сторін.

Так враховуючи, що в справі установлено факт належного виконання позивачем умов договору оренди, оскільки відповідач з цього приводу ніяких заперечень не надав; дотримання орендарем процедури і строків повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, а навпаки наведеним вище наказом надано згоду на поновлення строку договору на умовах запропонованих позивачем та продовження використання позивачем земельної ділянки, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк.

В той же час ГУ Держземагенство в Миколаївській області листом від 1 квітня 2016 року повідомило позивача про відмову в укладанні додаткової угоди та просило повернути спірну земельну ділянку в розпорядження держави (а.с. 21).

Частиною 8,9 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», передбачено, що додаткова угода до договору оренду землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання незаконними дій ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області щодо відмови в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, в порушення ст. 213, 214 ЦПК України . не навів обґрунтування та мотивів щодо таких висновків та не звернув уваги на протиріччя цього висновку, твердженню цього ж суду щодо наявності у позивача права на поновлення дії договору, в той час як в реалізації цього права відповідачем неправомірно було відмовлено чим перешкодило його законним сподіванням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Способом захисту цивільного права може бути в тому числі і визнання незаконними дій органу державної влади, як то встановлено п.10 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За вказаних обставин, оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області , на підставі п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, як таке що ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих вимог та визнання вказаних дій відповідача незаконними.

Доводи ГУ «Держгеокадастру» в Миколаївській області, які викладенні в запереченнях на позовну заяву про неможливість укладення додаткової угоди до договору оренди землі через сплив тривалого часу неможна прийняти до уваги, оскільки позивач своєчасно виконав вимоги, які до нього визначені в законі.

В апеляційній скарзі позивач вказує також на те, що районний суд в частині задоволених вимог та визнаючи спірний договір оренди земельної ділянки поновленим, порушив норми процесуального права оскільки вийшов за межі уточнених позовних вимог.

Вказані доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, оскільки виходячи з меж заявленої апеляційної скарги, як того вимагає ст.. 303 ЦПК України, в якій оскаржується лише спосіб визнання договору оренди, тобто «поновленим» чи «укладеним», в зв'язку з чим, оскаржуване рішення районного суду в частині висновку саме щодо власне визнання цього договору - не переглядається, а таке не дає підстави апеляційному суду робити висновок щодо вірності обраного судом способу («поновленим», «укладеним») визнання договору оренди.

Також підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності висновку суду в частині відмови в задоволенні вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо підписання з позивачем вказаної додаткової угоди від 2015 року. Так, районний суд хоча і не навів обґрунтування вказаного висновку, проте такі вимоги не підлягають задоволення оскільки відповідно до вимог ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, в зв'язку з чим не може бути застосовано примусу в його підписанні.

Відповідно до наведених висновків слід розподілити судові витрати, як того вимагає ст. 88 ЦПК України. Оскільки даним рішенням задоволена вимога позивача, яка оплачена судовим збором в сумі 551 грн. 20 коп., вказані кошти підлягають стягненню з відповідача, в зв'язку з чим, рішення районного суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, а на користь позивача з ГУ Держгеокадастру підлягає стягненню 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконними дій ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області щодо відмови в укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_3 в укладанні додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2005 року між Доманівською райдержадміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_3, зареєстрованим в Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 4 квітня 2005 року за № 04 з наступними змінами.

Вказане рішення в частині розподілу судового збору змінити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_3 1102 грн. 40 коп. (одну тисячу сто дві грн. 40 коп.)

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В Крамаренко

В.І.Темнікова