АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4435/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2767/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

при секретарі Кальнік А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 03 березня 1996 року по 23 серпня 2003 року її батьки перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу з відповідача на користь її матері були стягнуті аліменти до досягнення ОСОБА_2 повноліття. Після закінчення Гадяцького училища культури ім. І.П. Котляревського вона продовжує навчання на денному відділенні Полтавського Національного педагогічного університету ім. Г.В. Короленка за договором. Просила стягнути з відповідача на її користь на своє утримання на період навчання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 року, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дані факти підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 17 жовтня 1997 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова.

Згідно довідки Полтавського Національного педагогічного університету імені Короленка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на основі диплома молодшого спеціаліста НОМЕР_2, виданого 30 червня 2016 року Гадяцьким училищем культури ім. І.П. Котляревського, зарахована на навчання наказом 120-ст/пл. від 12 вересня 2016 року за спеціальністю 034 Культурологія (Денна форма навчання).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 є війкослужбовцем та проходить службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, загальна сума його доходу за період з січня 2016 року по червень 2016 року становить 94376 грн. 21 коп.

Відповідачем були сплачені аліменти після досягнення ОСОБА_2, повноліття. Ці обставини визнала і підтвердила в судовому засіданні позивач.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд керувався ст.ст. 199, 200 СК України та виходив з того, що сам факт навчання дитини у вищому навчальному закладі на контрактній основі не є особливою обставиною, яка породжує обов'язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК Україниі сама дитина являється повнолітною особою. Крім того ОСОБА_3 є військослужбовцем Збройних Сил України і не має інших доходів крім фінансового грошового забезпечення, мешкає в гуртожитку, площею 20 кв.м з дружиною і сином. На його утриманні знаходяться дружина ОСОБА_5, яка не працює та малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, колегія суддів, з таким висновком суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України, на яку посилається суд першої інстанції, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Однак, відповідно до позовної заяви, ОСОБА_2 подавала позов, щодо стягнення аліментів, а не додаткових витрат.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної в Постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як зазначається в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку наявні всі вищезазначені юридичні факти.

Колегія суддів звертає увагу, що посилання в запереченні на апеляційну скаргу відповідача по справі ОСОБА_3 на те, що після отримання першої вищої освіти право на грошову допомогу в якості аліментів на отримання другої вищої освіти анульовується, а його дочка ОСОБА_2 закінчила Гадяцьке училище культури ім. Котляревського, яке є вищім навчальним закладом України, І-ІІ рівня акредитації, який випускає молодших спеціалістів з вищою освітою, та отримала диплом молодшого спеціаліста, тобто на даний момент отримує другу вищу освіту є безпідставними оскільки, законодавець вказує, що аліменти на повнолітню дитину можуть стягуватися у разі продовження нею навчання, та не конкретизує якого саме рівня освіту має отримувати особа чи яку за кількістю.

Вирішуючи питання про розмір аліментів колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Підпунктом 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Беручи до уваги, що відповідач разом з сім'єю мешкає у гуртожитку та має неповнолітнього сина, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на її утримання до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Керуючись ст. 303, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця м. Магдебург Федеративної Республіки Німеччини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, військовослужбовця, який проходить службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, ідентифікаційний код НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на її утримання, до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 17 серпня 2016 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна