АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/453/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2251/16Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна О. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 4 липня 2016 року по справі за позовом заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Краснолуцької сільської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 4 липня 2016 року позовні вимоги заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Краснолуцької сільської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі Краснолуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області заподіяну шкоду внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 77476 грн. 28 коп..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 774 грн. 76 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про випас нею худоби на земельній ділянці, яка входить до території регіонального ландшафтного пару «Гадяцький», що в свою чергу потягло невірне застосування коефіцієнтів при визначенні розміру шкоди, завданої земельним ділянкам природно-заповідного призначення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 26.11.2015 року між прокурором прокуратури Гадяцького району та обвинуваченою ОСОБА_2 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 468, 469,472 КПК України, відповідно до якої ОСОБА_2 визнала повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному зайнятті земельної ділянки, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (сінокоси і пасовища) та знаходиться в межах території регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» площею 5,8 га та в заподіянні шкоди державі на суму 77 476,28 грн.

Вироком Гадяцького районного суду від 09.12.2015 року вищевказана угода була затверджена.

ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2, починаючи з травня 2014 року використовувала земельну ділянку загальною площею 5,8 га, яка розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району, без відповідного дозволу, що свідчить про самовільне зайняття нею земельної ділянки, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (сінокоси і пасовища), чим було заподіяно шкоду державі в розмірі 77 476,28 грн.

Вирок суду набрав законної сили 11.01.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, в силу приписів ч.4 ст. 61 ЦПК України, прийняв до уваги встановлені вироком суду обставини та з урахуванням норм земельного законодавства і вимог Постанови КМУ від 25.07.2007 року № 963 «Про затвердження методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» стягнув заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки шкоду.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Статтею 211 ЗК України встановлено, що за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 вчинила протиправні дії, які виразились в тому, що вона самовільно для випасання тварин використовувала земельну ділянку площею 5,8 га, яка розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району.

Як в ході досудового слідства, так і під час розгляду справи за позовом прокурора, відповідач ОСОБА_3 не заперечувала, що вона дійсно самовільно впродовж 2014-2015 років випасала худобу на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна», суд, покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, має виходити з установленого законом правила про те, що шкода заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

В даному випадку, розмір шкоди, заподіяної злочином, становить 77476 грн. 28 коп., що доводиться висновком судово - економічної експертизи № 855 від 08.09.2015 року, проведеної по кримінальному провадженню, згідно якого внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 5,8 га, ОСОБА_2 завдала державі матеріальну шкоду, яка розрахована Держекоінспекцією відповідно до Постанови КМУ від 25.07.2007 року № 963 «Про затвердження методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» на загальну суму 77 476, 28 грн.

При визначені розміру шкоди, у відповідності до вказаної методики використовувались вихідні дані та був застосований коефіцієнт функціонального використання земель та об'єктів природо-заповідного фонду (регіональні ландшафтні парки), оскільки випас тварин мав місце на землях, які розташовані на території Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький».

Вірно встановивши обставини по справі та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню шкоди, завданої злочином.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та зводяться до заперечення належності земель, на яких мало місце самовільне випасання худоби, до території Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький», а відтак і для застосування коефіцієнту «10», потягло невірне обрахування розміру спричиненої шкоди.

Колегією суддів відхиляються зазначені доводи, оскільки вироком суду встановлені фактичні обставини, які не потребують повторного доведення щодо дій винної особи, а в даному випадку вироком встановлено, що ОСОБА_2 самовільно використовувала земельну ділянку загальною площею 5,8 га, яка розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Гадяцький» на території Краснолуцької сільської ради Гадяцького району.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що судом було невірно застосовані норми матеріального права при визначенні розміру шкоди. При цьому, апелянт посилається на ст. 65 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», та положення Постанови КМУ від 24.07.2013 р. №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд».

Відхиляючи зазначені доводи, колегія суддів зазначає, що здійснений порядок обрахування розміру заподіяної шкоди не суперечить положенням Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та здійснено на підставі чинної Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки останнє постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 4 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

З оригіналом згідно.

Судді: