Справа № 159/1227/16-ц
Провадження № 2/159/562/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради - Гупіка М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційних банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, про виселення ,

в с т а н о в и в:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційних банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/ або проживають у квартирі з квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки. Обґрунтовуючи позов позивач покликається на наступні обставини: 10 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №VOK6GA00001017 відповідно до якого відповідачеві було надано кредит в сумі 15700 доларів США на строк до 10 серпня 2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 15,96% річних, які нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості по кредиту. На виконання кредитного договору позивач надав відповідачеві кредитні кошти готівкою, через касу банку та відкрив відповідні рахунки для погашення відповідачем боргу за кредитним договором.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника ОСОБА_4, між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5, 15 серпня 2006 року було укладено договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідно до п. 10 Іпотечного договору, сторони за взаємною згодою визначили заставну вартість предмету Іпотечного договору у розмірі 159170,00 грн.

У порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_4, отримавши від банку обумовлену договором суму коштів - 15700 Доларів США, свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, зокрема з 2009 року фактично припинив сплачувати у рахунок повернення кредиту грошові кошти, унаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 05 серпня 2013 року позов Публічного Акціонерного товариства Комерційних банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено, ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VOK6GA00001017 від 10 серпня 2006 року в сумі 56471,1 Долари США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.06.2013 року становить 415373,50 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки б/н від 15 серпня 2006 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50 ) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки з початковою ціною предмету іпотеки не нижче визначеної на момент укладення договору іпотеки - 159170 грн. (сто п'ятдесят тисяч сто сімдесят грн.).

До теперішнього часу, незважаючи на чинність рішення Ковельського міськрайонного суду від 05 серпня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також на письмові вимоги позивача про звільнення відповідачами житлового приміщення, відповідачі не звільняють квартиру, яка є предметом іпотеки, а відповідач ОСОБА_4 продовжує ігнорувати виконання своїх зобов'язань по кредитному договору.

Проживання відповідачів у квартирі, на яку звернено стягнення, унеможливлює здійснення позивачем свого права на відчуження квартири.

У ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, зазначених у ньому і прохає задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/ або проживають у квартирі з квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, без надання іншого житлового приміщення.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 позову не визнав, заперечив проти позову покликаючись на наступні обставини: квартира АДРЕСА_1, яка згідно укладеного між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 15 серпня 2006 року договору іпотеки б/н, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С. на забезпечення кредитного договору №VOK6GA00001017, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4, є предметом іпотеки і єдиним житлом для відповідачів, а також фактично проживаючих у вказаній квартирі членів сім'ї відповідача ОСОБА_4 - дружини, ОСОБА_6, а також малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, 2014 року народження. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків. Відповідно малолітні діти відповідача ОСОБА_4 на відповідній правовій підставі проживають разом з батьком та матір'ю у квартирі, яка є предметом іпотеки. Незважаючи на ту обставину, що місце проживання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 зареєстроване за іншою адресою, будинок у якому зареєстрована ОСОБА_6 існує лише на папері, оскільки є напівзруйнованим, не пристосованим для проживання і підлягає зносу. Крім цього вважає, що вимога позовної заяви суперечить нормам ст.ст. 17,18 Закону України «Про охорону дитинства», якими регламентується обов'язок держави забезпечувати право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Також прохає врахувати ту обставину, що кредит згідно кредитного договору, боргові зобов'язання по якому забезпечувались іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, є споживчим, цільовим призначенням якого є ремонт житла, а не його придбання.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник служби у справах дітей виконкому Ковельської міської ради ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, думку представника служби у справах дітей, дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 і ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідачами визнається, а рішенням Ковельського міськрайонного суду від 05 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційних банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що 10 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №VOK6GA00001017 відповідно до якого відповідачеві було надано кредит в сумі 15700 доларів США на строк до 10 серпня 2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 15,96% річних, які нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості по кредиту. На виконання кредитного договору позивач надав відповідачеві кредитні кошти готівкою, через касу банку та відкрив відповідні рахунки для погашення відповідачем боргу за кредитним договором.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника ОСОБА_4, між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 15 серпня 2006 року було укладено договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідно до п. 10 Іпотечного договору, сторони за взаємною згодою визначили заставну вартість предмету Іпотечного договору у розмірі 159170,00 грн.

Зазначеним рішенням суду від 05 серпня 2013 року ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VOK6GA00001017 від 10 серпня 2006 року в сумі 56471,1 Долари США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.06.2013 року становить 415373,50 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки б/н від 15 серпня 2006 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50 ) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки з початковою ціною предмету іпотеки не нижче визначеної на момент укладення договору іпотеки - 159170 грн. (сто п'ятдесят тисяч сто сімдесят грн.).

Відповідачем визнається і та обставина, що на час розгляду даної справи відповідач не сплатив позивачеві борг за кредитним договором №VOK6GA00001017 від 10 серпня 2006, виконання зобов'язань за яким забезпечується іпотечним договором предметом якого є квартира.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 цього Кодексу регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, частина друга статті 109 цього Кодексу встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Копією договору іпотеки від 15 серпня 2006 року б/н, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., доводиться та обставина, що забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором №VOK6GA00001017 від 10 серпня 2006 року виступає іпотека квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідно до п. 10 Іпотечного договору, сторони за взаємною згодою визначили заставну вартість предмету Іпотечного договору у розмірі 159170,00 грн.

У той же час, згідно пункту 1.1 кредитного договору №VOK6GA00001017 від 10 серпня 2006 року кредитні кошти у сумі 15700 доларів США надавались відповідачеві ОСОБА_4 на наступні цілі: ремонт і реконструкція житла.

Позивачем не надано суду доказів перебування у власності відповідачів іншого житла, ніж того, яким забезпечено кредитний договір і не зазначено у яке житлове приміщення слід виселити відповідачів..

Оскільки в іпотеку передано квартиру, придбану не за рахунок отриманих кредитних коштів, передбачених законом підстав для виселення відповідачів із квартири, яка є предметом іпотеки, без надання їм іншого постійного житла, немає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 1054 ЦК України, ст. 7, 33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку",

в и р і ш и в :

У позові Публічного Акціонерного товариства Комерційних банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, про виселення , відмовити повністю.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова