УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів:Ізмайлової Т. Л. , Демяносова М.В., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, третя особа - Первинна профспілкова організація Київського Національного університету імені Тараса Шевченко, про визнання незаконними і скасування наказів про оголошення доган, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсними записів в трудовій книжці, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку та стягнення моральної шкоди,за касаційною скаргою Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - КНУ ім. Тараса Шевченка), про визнання незаконними і скасування наказів про оголошення доган, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсними записів в трудовій книжці, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що він працював у КНУ ім. Тараса Шевченка з 1996 року. 16 вересня 2014 року відповідно до Наказу № 735-32 йому було оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов'язків, а саме недотримання правил пожежно-технічної безпеки. 18 вересня 2014 року відповідачем було оголошено позивачу догану відповідно до Наказу № 744-32 за невиконання своїх обов'язків (техніка 1 категорії сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин) під час робочого дня 22 серпня 2014 року з 14-00 год. до 16-30 год. Позивач вважає, що вказані догани були винесені з порушеннями вимог трудового законодавства, зокрема в наказах було допущено помилку в прізвищі позивача, крім того відповідачем було пропущено строк застосування дисциплінарного стягнення.

07 листопада 2014 року наказом від 04 листопада 2014 року № 08-1610-04 позивача було звільнено з посади техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин (далі по тексту - ІМВ) на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків. З цієї ж підстави позивача було звільнено з посади чергового слюсаря (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу Інститут міжнародних відносин, де позивач працював за сумісництвом.

Позивач вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, у зв'язку з чим, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив: визнати недійсним (незаконним) стягнення, яке оголошено позивачу відповідно до наказу відповідача від 16 вересня 2014 року № 735-32 та стягнення, яке оголошено позивачу на підставі наказу відповідача від 18 вересня 2014 року № 744-32 та скасувати вказані накази; визнати недійсним (незаконним) наказ відповідача від 03 листопада 2014 року № 08-1610-04 про звільнення позивача; зобов'язати відповідача поновити позивача на роботі на посаді технічка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин, про що видати відповідний наказ; зобов'язати відповідача поновити позивача на роботі на посаді чергового слюсаря 6 розряду сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин за сумісництвом, про що видати відповідний наказ; визнати недійсними записи в трудовій книжці позивача про оголошення догани на підставі наказу від 16 вересня 2014 року № 735-32, про оголошення догани на підставі наказу від 18 вересня 2014 року № 744-32 та наказу про звільнення від 03 листопада 2014 року № 08-1610-04; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 61 374,17 грн, середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку в розмірі 5 051,01 грн, моральну шкоду в розмірі 30 687,08 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 20 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ КНУ ім. Тараса Шевченка від 16 вересня 2014 року № 735-32 про оголошення догани ОСОБА_5

Визнано незаконним та скасовано наказ КНУ ім. Тараса Шевченка від 18 вересня 2014 року № 744-32 про оголошення догани ОСОБА_5

Визнано незаконним та скасовано наказ КНУ ім. Тараса Шевченка від 03 листопада 2014 року № 08-1610-04 про звільнення ОСОБА_5

Поновлено ОСОБА_5 на посаді техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин та слюсаря 6 р. (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка.

Стягнуто з КНУ ім. Тараса Шевченка на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2014 року по 01 листопада 2015 року у розмірі 61 374,17 грн.

Стягнуто з КНУ ім. Тараса Шевченка на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах сплати суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У поданій касаційній скарзі КНУ ім. Тараса Шевченка просить зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що накази від 16 вересня 2014 року № 735-32 «Про стягнення» та від 18 вересня 2014 року № 744-32 «Про стягнення» є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки винесені з порушенням трудового законодавства, у зв'язку з чим наказ про звільнення від 03 листопада 2014 року також є незаконним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі. Крім того, суди попередніх інстанцій, з урахуванням положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України, стягнули з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2014 року по 01 листопада 2015 року в сумі 61 374,17 грн та, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками судів з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що на підставі заяви позивача від 11 липня 2005 року та у відповідності до Витягу з наказу № 08-722-04 ректора Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка від 14 липня 2005 року позивача, слюсаря по ремонту теплопунктів 6 розряду сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин, було прийнято з 11 липня 2005 року, на умовах сумісництва, на посаду чергового слюсаря 6 розряду (0,5 ст.) сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин.

Відповідно до Витягу з наказу № 08-478-04 ректора Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка від 17 квітня 2006 року позивача з 17 квітня 2006 року було переведено на посаду техніка 1 категорії сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин.

Відповідно до п. п. 3.5 Розділу VIII Правил внутрішнього розпорядку Університету, затверджених конференцією трудового колективу 07 квітня 2009 року протокол № 1, дисциплінарне стягнення застосовується ректором (проректором) безпосередньо після виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня виявлення, не враховуючи часу хвороби або перебування працівником у відпустці.

14 серпня 2014 року комісією у складі заступника директора з АГР Давиденко А.Я., командира ДПД Кононіра Д.М., інженера з пожежної безпеки Рябової Л.Г. було проведено протипожежне обстеження Інституту міжнародних відносин та встановлено протипожежні заходи, які необхідно виконати, зокрема, звільнити підвальне приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів, термін виконання зазначено «негайно», контроль за виконанням протипожежних заходів покласти на заступника директора Давиденко А.Я., інженера з пожежної безпеки Рябова Л.Г., що зафіксовано в Акті про здійснення пожежно-технічного обстеження від 15 серпня 2014 року.

16 вересня 2014 року відповідно до Наказу № 735-32 «Про стягнення», позивачу за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків, а саме недотримання правил пожежно-технічної безпеки, було оголошено догану.

Також 18 вересня 2014 року на підставі наказу № 744-32 «Про стягнення» позивачу за порушення трудової дисципліни, а саме невиконання своїх обов'язків під час робочого дня 22 серпня 2014 року з 14-00 год. до 16-30 год. було оголошено другу догану.

Вказані накази прийняті на підставі доповідних директора інституту міжнародних відносин ОСОБА_7, актів та розпорядження проректора Лютого І.О.

На засіданні профбюро ІМВ КНУ ім. Т. Шевченка від 29 жовтня 2014 року було прийнято рішення дати згоду на звільнення позивача згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин покладених на нього обов'язків, а саме технік першої категорії (за сумісництвом черговий слюсар 6 розряду - 0, 5 ставки та слюсар по ремонту 6 розряду - 0,5 ставки) Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка ОСОБА_5, був відсутній на робочому місці 25 жовтня 2014 року з 11-06 год. до 13-15 год., про що співробітниками Інституту міжнародних відносин був складений відповідний Акт.

Крім того, вказане рішення членами профбюро було прийнято з урахуванням того, що до позивача вже раніше застосовувались дисциплінарні стягнення.

Відповідно до Наказу від 03 листопада 2014 року № 08-1610/04 позивача було звільнено із займаної посади техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин з 07 листопада 2014 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ був прийнятий на підставі подання керівництва підрозділу, витягу із протоколу № 14 від 29 жовтня 2014 року засідання профбюро, розпорядження І.О. Лютого. Цим же Наказом позивача було звільнено з посади чергового слюсаря 6 розряду (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин від сумісництва з 07 листопада 2014 року також за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно з п. 23 вказаної постанови, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наказ № 735-32 від 16 вересня 2014 року «Про стягнення» є незаконним, оскільки ОСОБА_5, в порушення ст. 148 КЗпП України, притягнули до дисциплінарної відповідальності після спливу одного місяця з дня виявлення проступку (14 серпня 2014 року), а також є незаконним наказ № 744-32 від 18 вересня 2014 року «Про стягнення», оскільки ОСОБА_5 22 серпня 2014 року в період з 14-00 год. до 16-30 год., був на роботі, виконував свої функціональні обов'язки в спортивній залі, у зв'язку з чим є незаконним і наказ № 08-1610/04 від 03 листопада 2014 року про звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів з наступних підстав.

Прийшовши до висновку, що за наказом № 735-32 від 16 вересня 2014 року сплинув строк притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, суди не врахували, що 14 серпня 2014 року не є днем виявлення проступку, вчиненого ОСОБА_5, оскільки в цей день було проведено перевірку навчального корпусу Інституту міжнародних відносин та складено Акт про здійснення пожежно-технічного обстеження та зазначено про необхідність звільнення підвального приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів. Сам факт порушення позивачем трудової дисципліни стався після проведення службового розслідування, 18 серпня 2014 року, коли ОСОБА_5 відмовився виконувати вказівку свого керівника щодо приведення приміщення теплопункту у належний протипожежний стан, про що були складені відповідні акти 18 та 19 серпня 2014 року.

Крім того, відповідно до п. 2.6 функціональних обов'язків ОСОБА_5 за основною посадою, п. 4.2 функціональних обов'язків за сумісництвом та п. 2.2 та п. 1.2 розділу 11 Правил внутрішнього трудового розпорядку, обов'язок працівника - знати та суворо дотримуватись правил пожежної безпеки та своєчасно і точно виконувати розпорядження керівництва.

Що стосується наказу № 744-32 від 18 вересня 2014 року «Про стягнення», то судами попередніх інстанцій не було враховано те, що перебування позивача 22 серпня 2014 року у спортивній залі без виробничої необхідності, а з власних потреб, є невиконання ним функціональних обов'язків під час робочого дня з 14-00 год. до 16-30 год., що підтверджується відсутністю заявок на проведення ремонту у спортивній залі у журналі реєстрації заявок на виконання ремонтних робіт 22 серпня 2014 року, тому висновок судів про те, що ОСОБА_5 22 серпня 2014 року в період з 14-00 год. до 16-30 год. перебував у спортивній залі з виробничої необхідності, є безпідставним.

Отже, суди попередніх інстанцій вказаних обставин не врахували та дійшли до передчасного висновку, що наказ № 735-32 від 16 вересня 2014 року «Про стягнення» та наказ № 744-32 від 18 вересня 2014 року «Про стягнення» є незаконними та підлягають скасуванню, та відповідно є незаконним наказ № 08-1610/04 від 03 листопада 2014 року про звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

М.В. Дем'яносов

О.І. Євтушенко

Г.І.Мостова