Справа № 383/512/16-ц
Номер провадження 2/383/303/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді - Бевз О.Ю.,

з участю секретаря - Могиленко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець в залі судових засідань Бобринецького районного суду цивільну справу 383/512/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, яка померла 18 травня 2000 року. Спадщину після її смерті прийняли її діти донька ОСОБА_1 та сини ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (спадкоємці за заповітом). До того ж за заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи ОСОБА_4 відмовився від 1/3 частки спадщини на користь позивача ОСОБА_1. ОСОБА_1 являється донькою померлої, до маси спадкового майна входить житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами, що розташований по вулиці Степова,59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області. 12.02.2014р. позивач звернулась до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, що розташований по вулиці Степова,59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.02.2014р. державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на відсутність реєстрації права власності на житловий будинок, що і змусило позивачку звернутися до суду за захистом порушеного права.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, але надала заяву, згідно якої позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та попросила суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але на адресу суду від нього надійшла заява, в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову.

Суд вислухавши сторону, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з слідуючих підстав.

Відповідно до ст.57 ЦПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз. При цьому, за змістом ст.ст.58,59 ЦПК ці докази мають бути належними (містити інформацію щодо предмета доказування та стосуватись предмета доказування) та допустимими (отриманими у встановленому законом порядку).

Згідно з ч.ч.3 та 4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності па житлові будинки, споруди регулювалася незаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто, записи у погосподарських книгах у сукупності з іншими доказами, а саме, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо, підтверджують право на спадкове майно спадкодавця Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті.

Так, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що 18.05.2000 року померла ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилась спадщина, на яку претендує позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 від спадщини відмовився на користь ОСОБА_1

Державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про правона спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, що розташований по вулиці Степова, 59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області, через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок.

За даними довідки Свердловської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 16.10.2014р. №429 земельна ділянка площею 0.37 га за адресою вулиця Степова,59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області належала ОСОБА_3 (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів інвентарної справи житлового будинку, розташованого в с.Свердлове, вул. Степова, 59, вищевказаний будинок був зданий в експлуатацію, разом з тим, за архівними даними реєстрових книг Бобринецької дільниці Кіровоградського ООБТІ не зареєстровано право власності на вищевказаний будинок, станом на 01.01.2013 року. Із журналу внутрішніх розрахунків площ приміщень житлового будинку (а.і.с. 22) по вул. Степовій,59 в с. Свердлове, самовільно збудованих та переобладнаних приміщень не виявлено. Згідно акту поточних змін (а.і.с. 26) вбачається, що побудовані гараж та веранда відповідають нормам, правилам, стандартам.

Позивач просить визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вулиці Степова,59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що відсутній документ, який би посвідчував право власності спадкодавця на житловий будинок. Відтак, з інвентарної справи, щодо будинку, який розташований по вулиці Степова №59 с.Свердлове не зазначається власником спадкодавець ОСОБА_3

Крім того, позивач в своєму позові посилається на відомості, які містяться в по господарській книзі, з яких вбачається, що згідно довідки Свердловської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 10.03.2016 року №165 за записами внесеними до по господарської книги №1 (1996-2000 роки) особовий рахунок №74, власником житлового будинку і господарсько-побутових споруд, що розташовані по вулиці Степова,59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області є ОСОБА_3. В той же час дана довідка є лише інформаційним витягом із по господарської книги та не може свідчити про те, що спадкодавець є власником спірного будинку. Отже, дана довідка не є належним та допустимим доказом, який би підтверджував як власника житлового будинку, так і той факт чи був зданий будинок в експлуатацію із зазначенням року його здачі.

Відтак, як вбачається із відповіді на запит суду від 20.10.2016 року №01-14/156, наданої сільським головою Свердловської сільської ради, згідно по господарської книги №1 на 1967-1969 роки, особовий рахунок №58, побудований та введений в експлуатацію в 1966 році. Головою сімї у власності якого знаходився вищезгаданий будинок був ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Згідно по господарської книги №2 на 2011-2015 роки, особовий рахунок №0076-01 головою домогосподарства за адресою с. Свердлове вул. Степова,59 являється ОСОБА_7, в розділі ІІ власником, співвласником, відповідальним квартиронаймачем, користувачемявляється ОСОБА_7 Згідно обробленої документації сільська рада не може надати інформацію про те, хто являється власником будинку за адресою с. Свердлове, вул. Степова,59. До сільської ради ніхто не надавав документи, які б підтверджували право власності на вищезазначений будинок.

Отже, позивачем не надано доказів того, що спадкодавець ОСОБА_3 була власником житлового будинку, який розташований по вул. Степова,59, у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області, що також не було підтверджено витребуваними в ході розгляду справи доказами. Отже, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, ст.ст.57-61, 107, 118, 119, 212 ЦПК України, 527 ЦК УРСР, ст. 328, 1216, 1268 ч.3 ЦК України, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, що розташований по вулиці Степова,59 у селі Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк після проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.Ю. Бевз