МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ________
Справа № 521/6866/16-ц
Пр. № 2/521/3291/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2016р. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 28 серпня 2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі ВАТ «ОСОБА_2 та відповідачем був укладений кредитний договір №СL3808 від 28 серпня 2008р., згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00грн. зі сплатою 38,6% річних, підвищеною процентною ставкою 115,8% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 серпня 2012р.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №СL3808 від 28.08.2008р. в загальній сумі 62404,28грн., яка складається з: простроченої заборгованості по сумі кредиту 9939,39грн.; несплачених відсотків 4176,84грн.; підвищених відсотків 48288,05грн. та судовій збір в сумі 1378,00грн. (а.с.49-52).

Представник ПАТ «Універсал Банк», діючий за довіреністю від 27 листопада 201р. в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності. (а.с. 70,71).

Відповідач, а також його представник, діючий на підставі довіреності в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Від представника відповідача надійшла заява, якою останній позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, та розглянути справу у його відсутності (а.с. 53,68,72).

Раніше відповідачем до суду були надані письмові заперечення проти позову, в яких відповідач посилався на те, що розмір нарахованих ПАТ «Універсал Банк» штрафних санкцій у вигляді підвищених відсотків в сумі 48228,05грн. за порушення зобовязань за кредитним договором №СL3808 від 28.08.2008р. є непропорційно великим, та суперечать принципу добросовісності, наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача ОСОБА_1

Зазначав, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №СL3808 від 28.08.2008р., останній платіж по кредитному договору був здійснений ним ще 15 серпня 2012 року, а банк звернувся до суду із порушенням строку позовної давності 11 квітня 2016 року, у звязку з чим наполягав на застосуванні загальної та спеціальної позовної давності до вимог банку (а.с.49-52,65).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків ВАТ «Універсал Банк», є юридичною особою, має самостійний баланс і кореспондентські рахунки в НБУ й інших банківських установах, офіційне найменування, зареєстровані знаки для товарів і послуг, печатки, бланки та штампи зі своїм повним офіційним найменуванням та знаками для товарів і послуг, що підтверджується витягом із статуту (а.с.22-24).

28 серпня 2008р. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL3808 від 28.08.2008р., згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00грн. зі сплатою 38,6% річних, підвищеною процентною ставкою 115,8% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 серпня 2012р. (а.с.13-21).

Відповідно до індивідуальних умов кредитного договору №СL3808, за користування кредитними коштами, наданими у межах строку кредитування, визначеного цим договором, встановлюється процентна ставка в розмірі 38,6% (далі «процентна ставка»). За користування кредитними коштами понад строк кредитування та/або терміни погашення за графіком погашення кредиту, встановлений за цим договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 115,8% (надалі «підвищена процентна ставка»). Розмір підвищеної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік процентів банк здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ (а.с.19).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором №СL3808 від 28 серпня 2008р. виконав в повному обсязі, а саме в порядку передбаченому кредитним договором видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №1320092UAH000081 від 28 серпня 2008року та випискою з особового рахунку позичальника, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється (а.с.6,7).

За розрахунком позивача, через невиконання зобовязань за кредитним договором №СL3808 від 28 серпня 2008р. у відповідача станом на 28 березня 2016р. склалася заборгованість перед ПАТ «Універсал Банк» в сумі 62404,28, яка складається з:

- простроченої заборгованості по сумі кредиту 9939,39грн.;

- несплачених відсотків 4176,84грн. ;

- підвищених відсотків 48288,05грн.

Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №СL3808 від 28 серпня 2008р. (а.с.4-5).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В своїх письмових поясненнях на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, позивач стверджував, що строк позовної давності банком не порушений, оскільки перебіг позовної давності був перериваний предявленням банком до Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків (зареєстрованого Київським міським управлінням юстиції свідоцтво про реєстрацію №007-2005 від 21.06.2005року) позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL3808 від 28.08.2008р.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків (зареєстрованого Київським міським управлінням юстиції свідоцтво про реєстрацію №007-2005 від 21.06.2005року) від 10 липня 2014 року у справі №1097/14, яке набрало законної сили, були задоволенні позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №СL3808 від 28.08.2008р. за період з 04 березня 2019 року по 03 березня 2012 року у розмірі 42381,31грн. (з яких - 9939,39грн. борг за кредитом, 5814,06грн.- відсотки, 26627,86 підвищені відсотки) та витрати повязані з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 823,81грн. (а.с.61).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина друга статті 264 ЦК України передбачає, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Крім того, позивач зазначав, що рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 10 липня 2014 року набуло чинності з дня його винесення, але виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду банку не видавався, оскільки останній вважав, що воно не має законної сили, так як відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. спори за позовами банків про стягнення заборгованості за кредитними договорами із споживачами банківських послуг непідвідомчі третейським судам.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

З правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2693 цс 15 вбачається, що відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом від 3 лютого 2011 року № 2983 У1 «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків (зареєстрованого Київським міським управлінням юстиції свідоцтво про реєстрацію №007-2005 від 21.06.2005року) від 10 липня 2014 року у справі №1097/14, скасоване.

З огляду на визначений статтею 129 Конституції України принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники, не можуть заявляти в суді тотожний позов.

Установлені судовим рішенням, що набрало законної сили, обставини, зокрема й у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої або яких встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судовій збір в розмірі 1378,00грн. був сплачений позивачем при зверненні до суду у повному обсязі (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда