печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_1 і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35 730,88грн. за кредитним договором №б/н від 27.07.2007р. , яка складається з наступного : 7 525,35грн. - заборгованість за кредитом; 26027,87грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи :500грн. та 1 677,66грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань не сплачує грошових коштів, чим завдає збитків позивачу.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із зустрічним позовом і просить визнати недійсним правочин укладений 27.07.2007р., вказуючи на те, що даний договір він не підписував.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, в матеріалах справи містяться заяви представника позивача про розгляд справи у його відсутність, з підтриманням вимог. Заперечень по суті пред'явленого позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не подав.

Представник відповідача ОСОБА_2 під час судового розгляду вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не визнав, заперечував проти їх задоволення, підтримуючи зустрічні позовні вимоги, вказуючи на те, що відповідач кредитний договір не підписував. При цьому представник подав також заяву про застосування строків позовної давності, у разі якщо суд не знайде підстав для задоволення зустрічних вимог.

Вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2, вивчивши надані сторонами матеріали, слід дійти наступного висновку.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що 27 липня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір , відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7 000грн. Строк дії кредитної картки закінчився у грудні 2008 року. При цьому як видно з наданого розрахунку з 2009 року кошти за користування наданим кредитом не сплачувались.

Судом було запропоновано позивачу надати оригінал вказаного кредитного договору , враховуючи заперечення відповідача щодо його підписання та отримання будь-яких грошових коштів.

Вказана вимога позивачем не виконана. Крім цього позивачем не було доведено те, що саме відповідачем була отримана кредитна картка, з кредитним лімітом у розмірі 7 000грн.

Як вказує відповідач з 2004 року і по даний час він проживає в с. мала Рача Радомишльського району Житомирської області , є інвалідом 2 групи довічно, не має можливості пересуватись .

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що позивачем не було надано оригінал оспорюваного правочину, що в свою чергу доводить вимоги позивача про його недійсність з огляду на відсутність його волевиявлення на укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16, 203,215,216 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити. Зустрічні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Визнати недійсним договір укладений 27 липня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 про отримання кредиту в розмірі 7 000,00грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ,- в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Цокол Л.І.