Справа № 444/2045/16-ц
Провадження № 2/444/1025/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що 20 квітня 1990 року померла, ОСОБА_5, 15 січня 1991 року помер ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин Жовківського району Львівської області. Після смерті ОСОБА_4 залишився один спадкоємець ОСОБА_1. Будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.09.1989р. на праві колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_7. З невідомих для Позивача обставин у свідоцтві про право власності ОСОБА_5 записана, як ОСОБА_7, хоча у інших документах її ім»я записано як ОСОБА_5. ОСОБА_4 склав в користь Позивача заповіт, який посвідчено в Сопошинській сільській раді 20.11.1990р. Згідно даного заповіту все майно ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1. Відповідно до довідок Сопошинської сільської ради від 23.06.2016р. № 02-19/641 членами господарського двору по вул. Зелена, 11 (нині 54) в с. Мацошин станом на 19.04.1990р. були: ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_1. ОСОБА_7 померла 20.04.1990р. і таким чином на момент смерті ОСОБА_4 був власником 1/2 частин згаданого вище будинку, оскільки відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, станом на 15.01.1991р, ОСОБА_4 та ОСОБА_1І являються власниками будинковолодіння по вул. Зеленій, 11 в с. Мацошин в рівних частинах тобто по 1/2 частині.

Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позов просить задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем ОСОБА_2 сільською радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у відсутності їх представників.

Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть серії 111-СГ № 297351 від 21.04.1990 року вбачається, що ОСОБА_5 померла 20.04.1990 року.

З свідоцтва про смерть серії 111-СГ № 368335 від 16.01.1991 року вбачається, що ОСОБА_6 помер 16.01.1991 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин Жовківського району Львівської області. Після смерті ОСОБА_4 залишився один спадкоємець - ОСОБА_1.

Будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.09.1989р. на праві колгоспного двору.

ОСОБА_4 склав в користь Позивача заповіт, який посвідчено в Сопошинській сільській раді 20.11.1990р. Згідно даного заповіту все майно ОСОБА_4 заповів - ОСОБА_1.

Відповідно до довідок Сопошинської сільської ради від 23.06.2016р. № 02-19/641 членами господарського двору по вул. Зелена, 11(нині 54) в с. Мацошин станом на 19.04.1990р. були:

ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 померла 20.04.1990р.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні колгоспного двору не відкривається.

Таким чином на момент смерті ОСОБА_4 був власником 1/2 частин згаданого вище будинку, оскільки відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Станом на 15.01.1991р, ОСОБА_4 та ОСОБА_1І являються власниками будинковолодіння по вул. Зеленій, 11 в с. Мацошин в рівних частинах тобто по 1/2 частині.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки як до дати смерті ОСОБА_4 так і після його смерті позивачка проживає у даному будинку тому спадщину прийняла фактично.

Складений ОСОБА_4 заповіт не змінений і не скасований про що свідчить відмітка на заповіті.

Дане будинковолодіння числилося в погосподарських книгах Сопошинської сільської ради.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 208, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Зелена 53 в с. Мацошин Жовківського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Ясиновський Р. Б.

Текст повного рішення виготовлено 17.10.2016р.