Справа №359/979/15-ц
Провадження №2/359/30/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарях судового засідання Гомолі О.А., Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання дійс-ним правочину щодо скасування заповіту; про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

встановив:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_5, якому належала квартира АДРЕСА_1. За час свого життя, а саме 31 трав-ня 2008 року, спадкодавець склав заповіт, яким він заповів квартиру ОСОБА_4 9 лютого 2010 року відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цей об'єкт нерухомого майна. Однак після складення заповіту ОСОБА_4 припинив доглядати за спадкодавцем. 31 травня 2009 року ОСОБА_5 розірвав заповіт. Він мав намір скасу-вати його у встановленому порядку, але не встиг зробити це у зв'язку зі смертю. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати дійсним скасування заповіту та визнати недійсним видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та просять суд задовольнити його.

Представник відповідача ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що допитані у судовому засі-данні свідки дали суперечливі показання, які не підтверджують того, що ОСОБА_5 мав намір скасувати заповіт. Він мав достатньо можливостей для вжиття цього заходу. Ці об-ставини свідчать про те, що підстави для застосування ч.2 ст.219 ЦК України відсутні. Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду після закінчення строку позовної давності. Тому пред-ставник відповідача ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідив-ши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких під-став.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, якому належала квартира АДРЕСА_1. Ці обставини підтверджуються копіями сві-доцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 9 червня 2009 року (а.с.11, 123), копією дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 січня 2010 року (а.с.132), копією дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом №2-2075 від 26 грудня 2008 року (а.с.134) та копією витягу №25170837 від 28 січня 2010 року з реєстру прав власності на не-рухоме майно (а.с.136).

За час свого життя, а саме 31 травня 2008 року, ОСОБА_5 склав заповіт (а.с.6, 129), яким спадкодавець заповів ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач подав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.122). 9 лютого 2010 року державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори видав ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7, 140).

Відповідно до ч.1, ч.7 ст.1254 ЦК України в редакції, що була чинною на час смерті спадкодавця, заповідач мав право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту мало бути посвідчено нотаріусом.

Згідно зі ст.219 цього Кодексу у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне по-свідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Допитаний як свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 обі-цяв доглядати за спадкодавцем. Тому ОСОБА_5 склав заповіт, яким він заповів квартиру відповідачу. Через півтора місяці ОСОБА_4 припинив доглядати за спадкодавцем. ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_1 та поскаржився на відповідача. Позивач та його дружина ОСОБА_8 переїхали до спадкодавця та почали доглядати за ним. 31 травня 2009 року ОСОБА_5 розірвав заповіт. Він хотів відзначити річницю смерті його дружини та після цього скасувати заповіт. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є дружиною позивача та їй відомо про те, що ОСОБА_5 домовився з відповідачем про те, що ОСОБА_4 буде доглядати за спадкодавцем. В свою чергу ОСОБА_5 склав заповіт, яким він заповів квартиру відповідачу. Приблизно півтора місяця ОСОБА_4 належно виконував об-умовлений обов'язок. Однак в подальшому він припинив доглядати за спадкодавцем. ОСОБА_5 зателефонував позивачу та поскаржився на те, що він був голодним та залишився без догляду. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 забрали спадкодавця на дачу. З того часу вони почали доглядати за ним. Восени 2009 року вони повернулись в квартиру ОСОБА_5 та продовжили проживати в ній зі спадкодавцем. ОСОБА_4 не телефонував йому, не ціка-вився його здоров'ям. Це дуже ображало ОСОБА_5 Зі слів ОСОБА_9 стало відомо про те, що спадкодавець розірвав заповіт. Він хотів відзначити річницю смерті його дружини та після цього скасувати заповіт. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона була знайома з ОСОБА_5 Приблизно за тиждень до смерті ОСОБА_8 запросила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в квартиру. ОСОБА_5 сидів на дивані. Спадкодавець витягнув з-під по-душки заповіт та розірвав його. Після цього він попросив ОСОБА_9 допомогти скасувати заповіт. Вона погодилась допомогти йому. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він був сусідом ОСОБА_5 Він неодноразово провідував спадкодавця та був присутнім, коли ОСОБА_5 сказав: «Я помилився. Я анулюю його». Після цього він розірвав заповіт та кинув його частини на подушку. Спадкодавець хотів оформити заповіт на його брата ОСОБА_1 Це стало зрозуміло після того, як ОСОБА_5 сказав: «В мене є брат. Я оформлю заповіт на нього».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона була сусідкою ОСОБА_5 Їй відомо про те, що позивач та ОСОБА_8 доглядали за спадкодавцем. Він казав: «Відзначимо річницю смерті моєї дружини, після цього я оформлю заповіт на ОСОБА_1». Однак ОСОБА_5 помер.

Аналіз показань наведених свідків підтверджує те, що, дійсно, ОСОБА_5 мав намір скасувати заповіт. Однак спадкодавець не реалізував свій намір та не вчинив цей правочин щонайменше в простій письмовій формі.

Крім того, допитаний як свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні показав, що в квар-тирі спадкодавця був облаштований стаціонарний телефон. Крім того, ОСОБА_5 мав при собі мобільний телефон. Обставини, що перешкодили спадкодавцю зателефонувати нота-ріусу та викликати його для посвідчення скасування заповіту, ОСОБА_1 не зміг поясни-ти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 також підтвердила те, що в квар-тирі спадкодавця був облаштований стаціонарний телефон. Крім того, ОСОБА_5 мав при собі мобільний телефон. Раніше він викликав нотаріуса для того, щоб оформити заповіт на ОСОБА_4 Обставини, що перешкодили спадкодавцю повторно викликати нотаріуса для посвідчення скасування заповіту, ОСОБА_8 не відомі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_5 мав на-мір скасувати заповіт вже після відзначення 40 днів смерті його дружини. Чому спадко-давець не реалізував цей намір протягом всього року, ОСОБА_9 не відомо також. Крім того, ОСОБА_5 мав при собі телефон та міг викликати нотаріуса. Поряд з ним постійно були позивач та його дружина, які могли зробити це замість спадкодавця.

Аналіз показань цих свідків підтверджує те, що відсутні обставини, які об'єктивно перешкоджали та унеможливлювали нотаріальне посвідчення скасування ОСОБА_5 заповіту.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання дійсним цього одностороннього правочину відсутні.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що він був двоюрід-ним племінником ОСОБА_5 В 2009 році позивач приїхав в м. Бориспіль та почав про-живати зі спадкодавцем. ОСОБА_5 склав заповіт, яким він заповів квартиру позивачу. ОСОБА_4 не обіцяв доглядати за спадкодавцем. В подальшому у позивача народилась дитина. ОСОБА_5 стало важко. Тому ОСОБА_4 разом з сім'єю був вимушений пере-селитись в інше житло. Спадкодавець не мав намір скасовувати заповіт. Крім того, ОСОБА_5 перебував у поганих стосунках з позивачем, тому спадкодавець ніколи не хотів складати заповіт на ОСОБА_1

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона є рідною сес-трою відповідача. Вона стверджувала про те, що позивач постійно тиснув на ОСОБА_5 для того, щоб спадкодавець скасував заповіт та склав новий заповіт, яким він заповів квар-тиру ОСОБА_1 З цією метою відповідач обмежував спілкування ОСОБА_4 та ОСОБА_12 зі спадкодавцем.

Достовірність показань ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 спростовується показання-ми ОСОБА_1, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Показання цих свідків є послідовними. Тому саме ці докази суд покладає в основу судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається не-дійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Встановлено, що ОСОБА_5 у встановленому порядку не скасував заповіт. Ця об-ставина свідчить про те, що ОСОБА_4 мав право на спадкування після смерті спадкодав-ця.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд повинен встановити, чи були пору-шені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звернулись до суду за за-хистом; а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної дав-ності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Встановлено, що ОСОБА_1 не довів всіх обставин, на які він посилається в об-ґрунтування своїх вимог. Ця обставина є єдиною та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на це суд вважає, що підстави для додаткового застосування строку позовної давності відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 243 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №10140028-1 від 6 лютого 2015 року (а.с.1). Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання дійсним правочину щодо скасування заповіту; про визнання недійсним свідоц-тва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець