Справа № 456/373/16-ц
Провадження № 2/456/733/2016
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

26 вересня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

з участю секретаря Свержинської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить визнати відповідачку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він зареєстрував відповідачку, колишню дружину його сина, яка проживала разом з ним, у будинку, який належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва на право власності серії НОМЕР_1, виданого та зареєстрованого Стрийським МБТІ на підставі рішення виконкому Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 4 від 31.01.2002 року. Після розірвання шлюбу між його сином та відповідачкою, остання виїхала з м. Стрия Львівської області в м. Мукачево Закарпатської області до своїх батьків. З того часу жодного разу відповідачка по місцю реєстрації не з'являлася. В будинку немає її речей. Вона ніколи не допомагала матеріально утримувати спірне житло та не приймала участі в оплаті комунальних послуг. Більше двох років відповідачка в його будинку не проживає, однак знятися з реєстрації не бажає. Через це він не має можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Крім того, деякі види комунальних платежів він здійснює від кількості зареєстрованих в будинку осіб, що негативно впливає на його матеріальне становище, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явилася, про причину неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за її відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення, враховуючи відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Скориставшись своїм правом, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу і протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 28.02.2002 року, виданим Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 4 від 31.01.2002 року.

Згідно довідки Завадівської сільської ради № 128 від 09.02.2016 року в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані, крім позивача, ще відповідачка ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які протягом двох років за вказаною адресою не проживають. Цей факт підтверджується також показами свідків ОСОБА_5, 1947 року народження, та ОСОБА_6, 1987 року народження.

Відтак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 понад один рік не проживає в будинку АДРЕСА_1 без поважних причин, а тому втратила право на користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин