АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2269/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Великохацька В.В.
Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у сумі 160713гривень 99 копійок, витрати, пов'язані з оплатою послуг з оцінки транспортного засобу, у сумі 800 гривень 00 копійок, витрати на оплату послуг зі зберігання автомобіля на стоянці у розмірі 2800 гривень 00 копійок, витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 250 гривень 00 копійок, витрати на правову допомогу у сумі 3000гривень 00 копійок, 2000гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 8750 гривень 00 копійок, пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 2147 гривень 47 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1919 гривень 23 копійки.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до нього відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У червні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.12.2013 року на 31 км+500 м а/д Київ-Овруч у с. Лютіж Вишгородського району Київської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням його власника ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням його власника ОСОБА_1 Водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2014 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5381677 від 04.11.2013 року.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.046157 від 22.12.2012 року.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача ПрАТ "Українська страхова компанія «Гарант-Авто» з заявою про виплату страхового відшкодування. Страховиком було проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено, що вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2 пошкодженням його автомобіля, становить 61778грн. 32 грн.

Страхове відшкодування у сумі 61778,32 грн. було сплачено позивачу ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідачі не відшкодували ОСОБА_2 матеріальні збитки, завдані пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_2 зазначив, що він замовив звіт про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого матеріальні збитки, заподіяні пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка трапилась 07.12.2013 року складають 173066 грн. 07 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 800,00 грн.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 15.04.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 07.12.2013 року, ОСОБА_2 було заподіяно матеріальні збитки у сумі 272492 грн. 31 коп. на дату проведення експертизи 09.04.2015 року.

Також позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його автомобіля. Загальний розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди позивач оцінив у 10 000,00 грн.

З цих підстав позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 47200,00 грн., пеню за прострочення його сплати у розмірі 754 грн. 80 коп., витрати з оплати послуг стоянки автомобіля у сумі 2800,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 11728 грн. 19 коп. на відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, 64087 грн. 75 коп. різниці між фактичним розміром збитків від пошкодження транспортного засобу і страховими (регламентними) виплатами страховиків; витрати, пов'язані з оплатою послуг з оцінки транспортного засобу у сумі 800,00 грн.; витрати за послуги евакуатора у сумі 250,00 грн.; 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судові витрати позивач просив суд стягнути з відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

У процесі розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 50000,00 грн., пеню за прострочення його сплати у розмірі 14736 грн. 98 коп. за період з27.05.2014 року по 05.05.2015 року;

стягнути з ОСОБА_1 160 713 грн. 99 коп. різниці між фактичним розміром збитків від пошкодження транспортного засобу і страховими (регламентними) виплатами страховиків, витрати, пов'язані з оплатою послуг з оцінки транспортного засобу у сумі 800,00 грн., витрати з оплати послуг стоянки автомобіля у сумі 2800,00 грн., витрати за послуги евакуатора у сумі 250,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати позивач просив суд стягнути з відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що 07.12.2013 року на 31 км+500 м а/д Київ-Овруч у с. Лютіж Вишгородського району Київської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням його власника ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням його власника ОСОБА_1 Водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.9-10).

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2014 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.11).

Таким чином, винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка трапилась 07.12.2013 року за участю автомобіля НОМЕР_1, та автомобіля НОМЕР_2, є ОСОБА_1

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 07.12.2013 року, позивачу пошкодженням його транспортного засобу було спричинено матеріальних збитків на суму 173066 грн. 07 коп. Розмір матеріальних збитків визначений у звіті про оцінку автомобіля від 10.06.2014 року №123, складеному експертом-оцінювачем ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» ОСОБА_4 (а.с. 16-24).

За клопотанням відповідача судом 04.03.2015 року була призначена судова автотоварознавча експертиза.

Згідно висновку судової експертизи від 15.04.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 07.12.2013 року, позивачупошкодженням його транспортного засобу було спричинено матеріальних збитків на дату дорожньо-транспортної пригоди (07.12.2013 року) на суму 141581 грн. 19 коп. Розмір матеріального збитку на дату проведення судової експертизи (09.04.2015 року) складав 272 492 грн. 31 коп.

04.11.2013 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/ 5381677, предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем НОМЕР_3 (а.с.98).

22.12.2012 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.046157, згідно з яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_4 (а.с. 125).

Із змісту ст.6 Закону України «Про страхування» вбачається, що загальні умови і порядок проведення добровільного страхування визначаються правилами (умовами) страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів від 22.12.2012 року №АМ.046157 був укладений відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Відповідно до п.9.2.15 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.046157 від 22.12.2012 року страхувальник в межах цього договору зобов'язаний передати страховику право вимоги до особи, відповідальної за збитки, заподіяні внаслідок страхового випадку, у розмірі фактично виплаченої суми страхового відшкодування за договором. Відповідно до п.14.1 цього договору до страховика в межах фактичних витрат (суми сплаченого страхового відшкодування) переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно п.14.2 вказаного договору, якщо страхувальник відмовився від права претензії на компенсацію збитку відносно винуватця шкоди або обмежив її, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір. Якщо відмова або обмеження права претензії на компенсацію збитку виявиться після виплати страховиком страхового відшкодування, тоді виплачене страхове відшкодування підлягає поверненню до страховика.

Страхове відшкодування у сумі 61778 грн. 32 коп. було сплачене ПрАТ СК «ПЗУ Україна» ОСОБА_2 (а.с.138). Дана обставина не заперечується сторонами у справі.

Таким чином, після отримання суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування ОСОБА_2 передав ПрАТ СК «ПЗУ Україна» право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

З вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 61778 грн. 32 коп. звернулось ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

За результатами розгляду звернень осіб, які мають право на відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності 50000,00 грн., а саме - виплатити ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 41250,00 грн., ОСОБА_2 - 8750,00 грн. (розмір франшизи за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.046157 від 22.12.2012 року).

Страхове відшкодування у розмірі 41250,00 грн. було сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 року №1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Пунктом 32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховиком не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика. Цією ж статтею Закону встановлено обов'язкові ліміти відповідальності страховика.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, страхове відшкодування, яке повинно сплатити ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»позивачу ОСОБА_2 за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.11.2013 року №АС/ 5381677 та договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 22.12.2012 року №АМ.046157, складає 8750,00 грн.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_2 виконав обов'язок, покладений на нього ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомивши ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про страховий випадок.

Як встановлено судом, позивач подав ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» заяву про виплату страхового відшкодування та усі документи, визначені у ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» повідомило позивача своїм листом від 23.05.2015 року про те, що розмір страхового відшкодування ОСОБА_2 складає 8750,00 грн. (156848,32 (ринкова вартість) - 86320,00 грн. (вартість пошкодженого КТЗ) - 61778,32 грн. (страхове відшкодування за договором добровільного страхування ТЗ) = 8750,00 грн.), оскільки відповідно до п.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» повинно було сплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 8750,00 грн., однак в порушення наведених законодавчих норм страховик не сплатив позивачу страхове відшкодування, а тому 8750, 00 грн. вірно стягнуто судом з ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача.

Суд першої інстанції взяв до уваги звіт про оцінку автомобіля від 10.06.2014 року №123, складений оцінювачем ОСОБА_4, оскільки при проведенні огляду пошкодженого автомобіля були присутні і його власник ОСОБА_2, і представник ПрАТ «СК «Український страховий стандарт ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», і представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна», зауважень до встановленого оцінювачем переліку пошкоджень вони не мали (а.с.18) та висновок судової автотоварознавчої експертизи від 15.04.2015 року №5591/15-54, складений експертом ОСОБА_5, згідно якого розмір матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженням його транспортного засобу, складає 272 492 грн. 31 коп. на дату проведення експертизи 09.04.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Врахувавши звіт про оцінку автомобіля та висновок судової автотоварознавчої експертизи на дату проведення експертизи, суд дійшов висновку, що загальний розмір збитків, заподіяних ОСОБА_1 внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка трапилась 07.12.2013 року, що підлягають відшкодуванню позивачу, складає 160713 грн. 99 коп., однак розрахунку розміру збитків судом не наведено.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача розміру матеріального збитку в сумі 160 713 грн. 99 коп., виходячи з наступного.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідо до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 15.04.2015 року вартість матеріального збитку, який завдано позивачу на дату дорожньо-транспортної пригоди (07.12.2013 року), складала 141 581 грн. 19 коп.

У суму матеріального збитку у розмірі 141 581 грн. 19 коп. станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, включено втрату товарної вартості автомобіля позивача, що вбачається із висновку судової експертизи (а.с.186).

Позивачем отримано страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу в розмірі 61 778 грн. 32 коп.

За рішенням суду стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача 8750 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає шкода в розмірі 71 052 грн. 87 коп. (141 581 грн. 19 коп., (матеріальний збиток станом на дату ДТП) - 61 778 грн. 32 коп. (страхове відшкодування) - 8750 грн. (франшиза)).

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що пошкоджений автомобіль продано позивачем за 80 000 грн. в лютому 2015 року.

Колегія суддів не враховує вказану суму при обрахуванні підлягаючої до стягнення на користь позивача шкоди, оскільки розмір збитків правомірно за висновком експерта визначався як вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка була меншою, ніж ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрат, пов'язаних з оплатою послуг з оцінки транспортного засобу в сумі 800 грн., витрат на оплату послуг за зберігання автомобіля на стоянці у розмірі 2800 грн., витрат на оплату послуг евакуатора у розмірі 250 грн., на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки суми підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги в частині неправомірного стягнення з відповідача ОСОБА_1 вищевказаних сум колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені суми витрат понесені позивачем внаслідок винної поведінки відповідача ОСОБА_1, а тому мають бути відшкодовані ним позивачу.

З підстав наведеного, рішення суду належить змінити в частині розміру матеріального збитку, зменшивши суму 160 713 грн. 99 коп. до 71 052 грн. 87 коп. В іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року змінити в частині розміру матеріального збитку, зменшивши суму 160713 грн. 99 коп. до 71052 грн. (сімдесят одна тисяча п'ятдесят дві гривні) 87 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: