Справа № 357/8179/16-ц Головуючий у І інстанції Бондаренко О. В.
Провадження № 22-ц/780/5308/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 9 11.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Ігнатченко Н.В., Лівінського С.В.,
при секретарі:Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вказувала на те, що вона 02.10.1993 року одружилась із ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13.06.2014 року її чоловік ОСОБА_2 з міста Білої Церкви відправився до 169-го навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України для проходження особовим складом навчання (військова частина НОМЕР_1 ).
18.08.2014 року військовослужбовці батальйону у складі військової частини ПП 0676 відправилися в Дебальцеве, Донецької області. До зони бойових дій особовий склад прибув 19.08.2014 року і наступного дня був уже на лінії фронту.
27.12.2014 року відбулась ротація і ОСОБА_2 прибув додому, але 23.01.2015 року знову вирушив до навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України та в подальшому поїхав до Дебальцевого.
02.02.2015 року поблизу с. Рідкодуб майор ОСОБА_2 загинув від численних осколкових поранень.
Вважає, що саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією в с. Рідкодуб. Донецької області, 02.02.2015 року загинув її чоловік.

Встановлення юридичного факту, що загибель її чоловіка, ОСОБА_2 , сталася внаслідок саме військової агресії Російської Федерації, буде породжувати юридичні наслідки виникнення права на справедливу компенсацію з Держави агресора Російської Федерації.
Просила встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 02.02.2015 року на території Донецької області в с. Рідкодуб, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Ухвалою Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права, та передати питання до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 4 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої дійшов висновку, що зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту вбачається спір про право на отримання компенсації з Держави агресора Російської Федерації, а саме відшкодування шкоди завданої внаслідок проходження військової служби ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Аналіз вказаної норми вказує на те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в судовому порядку, якщо діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості іншим шляхом отримати або відновити відповідні документи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.
Відповідно до роз`яснень викладених в абз. 3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами, внесеними 25 травня 1998 року) у разі коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту, як вказано заявником їй необхідно для отримання компенсації з Держави агресора Російської Федерації, а саме відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок проходження військової служби загиблим ОСОБА_2 .
Отже, встановлення зазначеного факту заявником пов`язується з наступним вирішенням спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження.
За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, визначених ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Також є вірними посилання місцевого суду на п. 2 абзац 5 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 (зі змінами та доповненнями), де роз`яснено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК України (1502-06).
Доводи апелянта, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів розцінюються критично, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи та наведеними вище нормами права.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Білоцерковського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.В.Лівінський

Н.І.Ігнатченко