13.10.2016 637/487/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2016 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н., за участю секретаря - Кучер А.Ю. представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Хакрівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

19 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. В обгрунтування позовних вимог пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати позивача - ОСОБА_3, яка за свого життя отримала право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом. На момент смерті матері, спадкоємцями першої черги, які були зареєстровані та проживали з померлою були її батьки та її син, позивач за справою. Бабуся та дідусь не мали намір отримувати спадщину ,тому до нотаріальної контори не звертались, позивач ,якому на той час виповнилось 3 роки залишився проживати з бабусею та дідусем, таким чином фактично успадкував всі права та обов'язки спадкодавця. Коли йому виповнилося 18 років то від бабусі та дудуся дізнався про спадкове майно - земельну частку (пай), яка на теперішній час є відкритою.

Оформити спадщину в адміністративному порядку виявилося неможливим, так як на той час позивач був неповнолітнім, і не мав змоги належно, відповідно до чинного законодавства оформити спадкові права. Тому звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів та просить визнати за ним право власності на земельні частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судове засідання представник Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечував.

Відповідач ОСОБА_12 позовніи вимоги визнала в повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення , в подальшому прохали проводити розгляд справи за її відсутністю.

ОСОБА_5, відповідно до свідоцтвом про смерть ( серія НОМЕР_1 ,виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 09 липня 2016 року) помер ІНФОРМАЦІЯ_6

Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.в

Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_2, виданого Семенівською сільською радою Шевченківського раойну Харківської області від 3 травня 1979 року) засвідчено той факт, що ОСОБА_6, народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Батком та матір'ю в вказаному свідоцтві вказано відповідно: ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва ( серія НОМЕР_3, виданого Семенівською сільською радою Шевченківського раойну Харківської області від 12 жовтня 1996 року) вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, 12 жовтня 1996 року одружилася з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та набула прізвища ОСОБА_6

З свідоцтва про народження (серії НОМЕР_4, виданого повторно Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 06 липня 2012 року) вбачається, що позивач за справою - ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_8 Батьком та матір'ю в казаному свідоцтві вказано відповідно: ОСОБА_10, ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва (серія НОМЕР_5 , виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 20 серпня 2000 року) ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

За життя ОСОБА_3 отримала сертифікат на земельну частку (пай), (серії НОМЕР_6 ) розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Проте державний акт про право власності на вищезазначену земельну ділянку оформлений нею не був, так як остання померла в 2000 році.

З довідки № №1481 відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області від 04 вересня 2014 року та довідки № 377 виданої Семенівською сілською радою Шевченківського району Харківської обалсті від 26 серпня 2014 року, вбачається, що на ім'я ОСОБА_11 було зареєстровано та видано сертифікат ( серія НОМЕР_7 ), згідно запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього АТ КСП ім.Куйбишева Шевченківського району Харківської області.

Довідками №321 від 19 липня 2013 року, та №418 від 20 вересня 2016 року виданих Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, засвідчено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, значилися зареєстрованою в АДРЕСА_1, разом з нею були зареєстровані її батьки та син але фактично ОСОБА_3 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_2 в АДРЕСА_2

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, вбачається, що після її смерті спадкових справ не заводилося, заповітів померла не лишала.

Допитана в судовому засіданні у якості свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що позивач постійно мешкав зі своєю матір'ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_3, але в 2000 році, мати позивача трагічно померла в дорожньо-транспортній пригоді.

Враховуючи, що позивач на час смерті своєї матері ОСОБА_3, був неповнолітнім та мешкав разом з матір'ю він вважається таким, що прийняв спадщину.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року .

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

За правилами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він- фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Питання щодо застосування строків позовної давності не порушувались та не розглядались.

Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 успадкував право на земельну частку (пай) що належало його матері ОСОБА_3 відповідно до вимог діючого на час відкриття спадщини правовідносин.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на його користь , визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 529, 533, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), ст. 41 Конституції України, ст. 15,16 Цивільного кодексу Укараїни , суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Хакрівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) розміром 7,33 га, розташовану на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області згідно сертифікату ( серія НОМЕР_6 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ