Номер провадження: 22-ц/785/5759/16
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна -

встановила:

09 лютого 2015р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, накладеного: ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014р.; постановою Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ВП № 40755967 від 17 грудня 2013р.; ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 серпня 2013р.; ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2012р.; постановою Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 22 січня 2015р.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_3 вказав, що на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2013р., яке набрало законної сили 14 жовтня 2012р., було стягнуто на його користь з ОСОБА_4 за договором позики від 07 листопада 2012р. борг в сумі 320965грн.40коп. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який знаходиться на теперішній час на примусовому виконанні у Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції. Державним виконавцем проведено всі підготовчі дії для продажу належного на праві власності боржнику ОСОБА_4 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, але позивач вказав, що йому стало відомо, що вищевказаними ухвалами та постановами було накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, які належать боржнику ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_3 вважає, що накладення арешту згідно вищевказаних ухвал суду і постанов виконавця, порушує його права на отримання боргу від ОСОБА_4, та відповідно до вимог закону не уможливує виконання рішення суду на його користь.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2016р. позов ОСОБА_3 задоволено. Судом знято арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014р., постановою Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ВП № 40755967 від 17 грудня 2013р., ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 серпня 2013р., ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2012р., постановою Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 22 січня 2015р. (а.с.52-53).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про скасування рішення суду з ухваленням рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що судом порушено вимоги матеріального та процесуального права, суд не врахував належним чином усі обставини по справі (а.с.56-57).

Справу розглянуто у відсутності ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які були належним чином сповіщені про слухання справи в апеляційній інстанції, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями на а.с.74, 76.

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, представника апелянта ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Вказаним вимогам ЦПК України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2016р. не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03жовтня 2013р. з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 07 листопада 2012р. у розмірі 320965грн.40коп. Вказане рішення набрало законної сили 14 жовтня 2012р. Судом видано виконавчий лист, який знаходиться на теперішній час на примусовому виконанні Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції.

В рамках виконання виконавчого листа на користь ОСОБА_3 та на користь інших стягувачів, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», чинної на час вирішення судом першої інстанції позову, правовий зміст якої аналогічний змісту ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976р. роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Вищевказані вимоги закону судом не враховані, судом першої інстанції не роз'яснено позивачу право на звернення з позовом відповідно до вимог законодавства, яке передбачає іншій порядок для вирішення питання про зняття арешту на майно. Судом безпідставно вирішено вказаний спір без участі представника виконавчої служби, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач просив зняти арешт на майно ОСОБА_4, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 22 січня 2015р. В матеріалах справи є лише вказана постанова, з якої вбачається, що державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 за заявою стягувача ОСОБА_5 Однак, судом не було вирішено питання про притягнення ОСОБА_5 як зацікавленої особи, оскільки зняття арешту на майно боржника ОСОБА_4, порушує його права, як стягувача (а.с.19).

Разом з тим судом не були витребувані та взагалі відсутні ухвали і постанови, за якими позивач просив вирішити питання про зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_4, а саме: ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014р., постанова Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ВП № 40755967 від 17 грудня 2013р., ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 серпня 2013р., ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2012р.

Судом взагалі не вмотивовано чому слід задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, і на підставі якої норми матеріального права. Необґрунтованим є посилання суду на вимоги ст. 14 ЦПК України, яка передбачає обов'язковість рішення суду, та звертає увагу на відповідальність у випадку невиконання судового рішення, а також посилання суду, що наявність арештів на майно боржника унеможливлює виконання рішення суду на користь позивача ОСОБА_3, оскільки виконавцем законно вирішено питання про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_4 саме на виконання рішень суду про стягнення з нього боргу не лише на користь ОСОБА_3, а і на користь інших стягувачів.

В матеріалах справи відсутні дані про сповіщення належним чином ОСОБА_2 про слухання справи, що позбавило її надати відповідні заперечення проти позову ОСОБА_3

Відповідно до вимог п.п.1,2,3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,оскільки позивачем обрано не належний спосіб захисту права. Позивач ОСОБА_3 не позбавлений звернутися до суду з відповідним позовом з урахуванням вимог законодавства, яке передбачає вирішення питання, пов'язаного зі зняттям арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2016р. - скасувати, ухвалити нове рішення. У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра