Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/358/16-ц
Провадження № 2/670/266/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Навроцької Ю.С.,

з участю прокурорів Брезіцької М.Л., Козел Н.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Охрімовецька сільська рада Віньковецького району Хмельницької області, про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу від 25.02.2015 року № 22-1113/14-15-СГ Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області: «Про надання дозволу на розроблення документів із землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами Охрімовецької сільської ради Віньковецького району» звернувся заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області.

У позові він повідомляє про незаконність виданого Головним управлінням Держземагенства в Хмельницькій області наказу № 22-1113/14-15-СГ, яким надано ОСОБА_2 як фізичній особі, а не як засновнику фермерського господарства земельну ділянку площею 45,00 га, що входить в протиріччя з діючим земельним законодавством.

Землі розташовані за межами населених пунктів Охрімовецької сільської ради Віньковецького району :07:004).

Вказаний наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області винесено з порушенням діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Посилаючись на зміст ч.2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, прокурор констатує, що громадяни та юридичні особи набувають право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений ст. ст. 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» № 973-IV, є аукціонним.

Всупереч вищезазначених вимог, 14 січня 2015 ОСОБА_2 М, будучи співзасновником фермерського господарства «ТЦ Добробут», звернувся як фізична особа із заявою до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 45 га, з метою подальшої передачі в оренду йому для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Охрімовецької сільської ради Віньковецького району.

У 2012 році Віньковецькою районною державною адміністрацією ОСОБА_3, який в подальшому став одним із співзасновників фермерського господарства «ТЦ Добробут», надано в оренду для ведення фермерського господарства 9 земельних ділянок, які розташовані за межами населених пунктів на території Петрашівської та Охрімовецької сільських рад загальною площею 262 га.

У своїй заяві про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства від 04.05.2011 р., ОСОБА_3 мотивував отримання таких великих площ земельних ділянок тим, що обробітком вказаних земель буде займатися окрім заявника, ще троє членів господарства.

В подальшому, 29.12.2012 року створено фермерське господарства «ТЦ Добробут» (), засновниками якого є: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно витягу з Єдиною реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, керівником зазначеного фермерського господарства з 29.12.2012 є ОСОБА_2.

Відповідно до наказу Держземагенства в Хмельницькій області № 22-1113/14-15-сг від 25.02.2015 року дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду надається не фермерському господарству, а громадянину ОСОБА_2 При цьому не враховано, що після створення та реєстрації фермерського господарства як юридичної особи, передача земельних ділянок в оренду фізичним особами - засновникам фермерського господарства, законодавством не передбачена, а також те, що ОСОБА_2 використав своє право як громадянина на отримання в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 04.11.2014 року у справі № 922/4817/13 вказавши, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

ОСОБА_5 того, Верховний суд України в постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-2902ц15 зазначив, що відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2) Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство). У таких правовідносинах Закон № 973-1V є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону «Про фермерське господарство»).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом «Про фермерське господарство».

Так, згідно з абзацом 1 частини першої статті 7 Закону «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 частини першої статті 7 Закону № 973-IV).

Частинами другою та четвертою статті 7 Закону № 973-IV передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон № 973-IV визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону № 973-1V).

ОСОБА_5 того, Закон № 973-IV передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону № 973-IV не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевою самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови.

З огляду на зазначене, судові палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України дійшли висновку, що при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону № 973-IV як спеціальною по відношенню до статті 123 ЗК України.

Прокурор у судовому засіданні вимоги позовні підтримав з підстав означених у позовній заяві. Звернув увагу суду на те, що на момент видачі наказу від 25.02.2015 року № 22-1113/14-15-СГ Головним управлінням Держземагенства в Хмельницькій області ОСОБА_2 являвся засновником вже діючого Фермерського господарства (далі ФГ), тому не мав права отримувати ділянку землі без участі в аукціонних торгах.

Представник відповідача заперечувала проти позову, посилаючись на відповідність дій Головного управлінням Держземагенства в Хмельницькій області (далі Управління) вимогам ст.ст. 123, 124 ЗК України та ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство». Повідомила, що укладено Управлінням договір оренди землі, яка обробляється відповідачем, розмір її 45,00 га. Що земельна ділянка надана ОСОБА_2 до внесення змін в ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство».

ОСОБА_2 заперечував проти скасування наказу, повідомив, що він був не є засновником ФГ «ТЦ Добробут». Господарство утворено його сином в 2012 році, а він тільки керівник і учасник ФГ, тому земельну ділянку йому виділили законно. Повідомив, що ним відкривається нове фермерське господарство. Зараз він діє як засновник. У склад господарства входить особа, яка раніше не була учасником діючого з 2012 року фермерського господарства сина. В нього достатньо досвіду, техніки, органіки, насіння для обробки виділеної в оренду земельної ділянки. На цій ділянці землі внесено органіку і виконано оранку, зачистку землі від порослої деревини тощо, тому немає підстав для задоволення позову прокурора.

Заслухавши позицію сторін, суд прийшов до наступних висновків.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Процедура земельних торгів почала діяти з 01.05.2016 року моменту набрання чинності змін до ЗУ «Про фермерське господарство» (зміни від 31.03.2016 року).

Наказ Головного управління Держземагенства від 25.02.2015 року № 22-1113/14-15 «Про надання дозволу на розроблення документів із землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами Охрімовецької сільської ради Віньковецького району» видавався до моменту внесення змін у ст. 7 зазначеного Закону, а відповідно сила ст. 7 цього закону щодо викупу ділянки на земельних торгах на правовідносини з ОСОБА_2 не розповсюджувалась, тобто Наказ не міг видаватись відповідно до ст. 134 ЗК України, оскільки на той час (25.02.2015 рік) існувала спеціальна (не загальна ст. 134 ЗКУ) правова норма, а саме ст. 7 Закону 973-IV.

Згідно з абз. 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України у редакції закону «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», з переліку земельних ділянок, які не підлягають продажу на земельних торгах, виключено ділянки для ведення фермерського господарства.

Прокурор наголошує на недопустимості отримання ОСОБА_2 ділянки як фізичною особою, посилаючись на два фактори він являється учасником існуючого з 2012 року ФГ «ТЦ Добробут», земля в якому виділена його сину ОСОБА_6 в кількості 9 ділянок, а тому не може звертатись як громадянин про виділення додаткової земельної ділянки. Тільки на це має право звернення існуюче фермерське господарство як юридична особа. Прокурор посилається на висновок ВС України у справі № 922/4817/13 від 04.11.2014 року.

З цим твердженням не можна погодитись. Із аналізу сайту ВС України всі рішення по цивільних і адміністративних справах починаються з двозначних та однозначних цифр. Зміст рішення на яке посилається прокурор суду не представлено, тому цей доказ судом в силу ст. 64, 360-7 ЦПК України судом не досліджувався.

Щодо обмеження громадянина ОСОБА_2 як учасника ФГ «ТЦ Добробут» одержати іншу земельну ділянку з метою створення нового фермерського господарства, то законодавець його в цьому не обмежує. Навпаки, вносячи зміни до ЗУ «Про фермерське господарство» 31.03.2016 року, законодавець впроваджує окрім сімейного типу юридичної особи господарства інші його види.

Виходячи із аналізу ст. 1 ч. 1 Закону України «Про фермерське господарство» у новій редакції, фермерське господарство існує чотирьох форм, а саме: ФГ юридична особа, сімейне ФГ юридична особа, ФГ фізична особа підприємець, сімейне ФГ фізична особа-підприємець. Очевидно, що законодавець впроваджує сімейні ФГ, пропонуючи їм самоорганізуватися на основі ФОПа фізичної особи-підприємця, яким оформляється один із членів господарства.

В судовому засіданні ОСОБА_2М підтвердив зміни до статуту діючого господарства наголошуючи, що він не засновник і повідомив, що реєструє нове господарство як засновник, а засновник діючого господарства є його син.

Одним із загальних принципів господарювання в Україні відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Діючий на 25.02.2015 року закон не обмежував ОСОБА_2 на створення іншого окрім діючого фермерського господарства, тому повідомлення прокурора про оману при отримані землі, не підтверджено доказами.

Законодавець і Верховний суд в правовій позиції у справі за № 6-2902цс15 звертає увагу не на кількісне отримання землі, а на мету її отримання, ефективне використання з ціллю господарювання на ній. Він наголошує що за змістом статей 1, 7, 8 Закону № 973-IV заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону № 973-IV умов і обставин.

Отже, спеціальний Закон № 973-IV визначає обовязкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України. Про це зазначено у Постанові ВС України у справі за № 6-2902цс15 від 15 березня 2016 року.

Заяву ОСОБА_2 подано 14.01.2015 року (а.с.18). Зміст її відповідає вимога спеціального Закону і сторонами не оспорюється. Також сторонами не оспорюється обґрунтування того, що ОСОБА_2 має достатньо транспортних засобів та сільськогосподарської техніки для обробки великих площ земельних ділянок, він перераховує наявність такої агротехніки у додатку до заяви (а.с.20).

Сторонами не оспорюється, що відповідач є учасником вже діючого з 2012 року фермерського господарства «ТЦ Добробут» і на момент подачі заяви про отримання ділянки землі являвся керівником цього господарства. Він отримав земельну ділянку, використовуючи Закон № 973-IV у спрощеному порядку, поза передбаченою законом обовязковою процедурою без проведення земельних торгів. Саме цю обставина на думку прокурора є підставою для скасування наказу № 22-1113/14-15-СГ, яким надано ОСОБА_2 як фізичній особі, право на виготовлення технічної документації, яку виготовлено і з ним укладено договір оренди районною радою, що також не оспорюється сторонами. Земельна ділянка на час розгляду справи використовується за цільовим призначенням і на ній зібрано урожай.

Закон 973-IV не обмежує фермера в розмірах ділянки, яка йому надається в оренду, також він не обмежує громадянина в цьому. Із його змісту слідує, що земля надається громадянам (а не фермерам) для ведення фермерського господарства, тому він звертається із заявою як громадянин. Поняття «громадянин» ширше поняття « фермер» і не протирічить йому.

Відповідач бажає отримати ділянку для утворення фермерського господарства, про що повідомив реєстратор, надаючи суду витяг з державного реєстру про те, що внесені зміни до діючого фермерського господарства.

Прокурор не називає правову норму, окрім ст. 134 ЗК України, яку порушило Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області задовольняючи заяву ОСОБА_2, про виділення йому земельної ділянки 45,0 га для утворення фермерського господарства, але згідно наведеного вище аналізу, субєкт владних повноважень не порушив цю норму, а відповідно в нього не існувало підстав відмовити громадянину у надані земельної ділянки, яка на той час не підлягала аукціонній продажі.

Кожен громадянин України має право утворити фермерське господарство. Син відповідача скористався цим правом і утворив ФГ, учасником якого являється батько, який як громадянин також має аналогічне (невикористане) право утворити фермерське господарство в силу ст. 5 Закону № 973-IV, як особа яка відповідає вимогам оговореним в цьому Законі.

Із смислового значення ст. 19 ч.2 Конституції України зазначений державний орган діяв в межах наданих йому на той час повноважень, тому підстав для скасування наказу не добуто.

Керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст.122, 123, 134 ЗК України, ст. ст. 1, 4, 7 ЗУ «Про фермерське господарство» ст. 8, 10, 60, 212, 213, 214. 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити заступнику керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області у задоволені його позову до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Охрімовецька сільська рада, про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області про надання дозволу на розроблення документів із землеустрою у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Віньковецький районний суд.

СуддяОСОБА_7