Номер провадження: 22-ц/785/7516/16
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними та скасування рішення та свідоцтва, зобов'язання усунути перешкоди, відшкодування шкоди,-

встановила:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач, який є власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, здійснив самочинну прибудову на технічному поверсі та терасі будинку скляної веранди, підпорної стінки та металевого даху, примкнувши їх до стін, балкону та вікон належної позивачу квартири № 1 та місць загального користування жильців будинку.

Вказане будівництво грубо порушує права позивача як власника належної йому квартири за адресою АДРЕСА_1, що призвело до зменшення вартості належної йому квартири на значну грошову суму, яку позивач оцінює в 9,92 млн. грн..

Крім того, станом на теперішній час, облаштовує дах приміщення фітнес -центру АДРЕСА_1 шляхом надбудови нових конструкцій.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просив: визнати незаконним та скасувати рішення державної служби Одеського міського управління юстиції від 13.10.2015 року; визнати незаконним та скасувати свідоцтво від 13.10.2015 року; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2015 року запис про право власності відповідача на спірний об'єкт нерухомості; зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, зобов'язати відшкодувати майнову шкоду в розмірі 9,92 млн. грн..

Разом із позовною заявою, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої зазначив, що відповідач, всупереч охоронюваного законом права власності на квартиру позивача та інших громадян, споруджує і облаштовує нежитлове приміщення комерційного призначення з порушенням встановленого містобудівним законодавством порядку.

З метою запобіганню здійснення відповідачем відчуження чи обтяження зобов'язаннями спірного об'єкту нерухомості, продовження самочинного будівництва, унеможливлення ухиляння від відшкодування майнової шкоди, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомого майна, що належать відповідачу, та заборони вчиняти будь-які дії з ними, укладати договори, вчиняти інші правочини, а також заборонити виконувати у спірному приміщенні будівельні роботи без дозволу уповноважених органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Враховуючи вищевикладене, просив:

- накласти арешт на нежитлове приміщення 10/1, площею 1003,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення підвалу - машиномісце АДРЕСА_3; нежитлове приміщення № 1 загальною площею 349,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_4; трикімнатну АДРЕСА_1; трикімнатну квартиру НОМЕР_2 загальною площею 196,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_4;

- заборонити ОСОБА_1 вчиняти щодо цих об'єктів нерухомого майна будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини;

- заборонити ОСОБА_1, здійснювати без дозволу органів державного архітектурно-будівельного контролю будівництво у будь-якій формі (реконструкція, капітальний ремонт) на об'єкті нерухомого майна, що має реєстраційний номер НОМЕР_1 - нежитлове приміщення 10/1, площею 1003,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1.

Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1, здійснювати без дозволу органів державного архітектурно-будівельного контролю будівництво у будь-якій формі (реконструкція, капітальний ремонт) на об'єкті нерухомого майна, що має реєстраційний номер НОМЕР_1 - нежитлове приміщення АДРЕСА_1. В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити по справі нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги та заяви, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, та забороняючи здійснювати без дозволу органів державного архітектурно-будівельного контролю будівництво у будь-якій формі (реконструкція, капітальний ремонт) на об'єкті нерухомого майна, що має реєстраційний номер НОМЕР_1 - нежитлове приміщення АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та може стати підставою для включення до складу учасників спірних правовідносин інших осіб, що може порушити їх права, у випадку постановлення рішення про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом п. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 13.10.2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво від 13.10.2015 року про право приватної власності відповідача на зазначений нерухомий об'єкт. Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2015 року запис про право власності відповідача на спірний об'єкт нерухомості.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні та в володінні позивачем належним йому на праві приватної власності житловим приміщенням АДРЕСА_1 шляхом проведення відповідної перебудови самочинного будівництва - реконструйованого нежитлового приміщення 10/1, площею 1003,5 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 та привести його у попередній стан, який був на вересень 2014 року.

Зобов'язати відповідача відшкодувати майнову шкоду в розмірі 9,92 млн. грн..

Разом із позовною заявою, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої зазначив, що відповідач, всупереч охоронюваного законом права власності на квартиру позивача та інших громадян, споруджує і облаштовує нежитлове приміщення комерційного призначення з порушенням встановленого містобудівним законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.07.2008 року, виданим виконкомом Одеської міської ради.

Таким чином, сторони є власниками приміщень в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

З листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції від 15.07.2016 року за № 1015-01/11-12358 вбачається, що замовником будівництва ОСОБА_1 було подано до Департаменту декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції нежитлового приміщення № 101 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 від 19.08.2015 року, однак вимог департаменту щодо надання проектно-правової документації та присутності під час проведення позапланової перевірки, відповідач не виконав.

З наданих до суду першої інстанції фотознімків об'єкту будівництва видно здійснення реконструкції за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлення факту виникнення між сторонами реального спору, а тому відчуження спірного об'єкту нерухомості, або завершення здійснення будівництва до розгляду справи по суті, зробить неможливим відновлення порушеного права позивача, у зв'язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Також колегія суддів звертає увагу на правомірність відмови позивачу в частині задоволення заяви про забезпечення позову щодо накладання арешту на усі належні відповідачу об'єкти нерухомого майна, оскільки накладання арешту на нежитлове приміщення площею 1003,5 кв.м. буде достатнім та співмірним з заявленими вимогами позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів позивача та уникнення будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження нерухомості іншим особам або завершення здійснення будівництва, що у подальшому унеможливить виконання рішення суду, суд постановив законну та обґрунтовану ухвалу про забезпечення позову, яка скасуванню не підлягає.

Крім того, як вже було зазначено, застосовані заходи забезпечення позову є співмірними з заявленими вимогами.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про забезпечення позову є законною, обґрунтованою та такою, що скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко