Номер провадження: 22-ц/785/5263/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарях Сідлецькій Ю.С., Гамарц Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року в частині позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»), ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Позивач просив стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» відшкодування майнової шкоди у розмірі 30345,24 грн., стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування позову позивач та його представник посилались на те, що 22.10.2014 року о 10.00 годині, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Hyundai», д/з ВН3442ЕВ, здійснюючи обгін автомобіля марки «Mitsubishi», д/з ВН4412ЕМ, під керуванням ОСОБА_5, порушивши Правила дорожнього руху, допустив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. За висновком експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 45700 грн., тоді як страховиком відшкодовано лише 19144,76 грн. А тому вважали слід достягнути зі страхової компанії відшкодування майнової шкоди, враховуючи межі ліміту відповідальності страховика, у розмірі 30345,24 грн. Позивач та його представник також вважали, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, повязаних з пошкодження транспортного засобу, з неможливістю певний час користуватися ним, що порушило звичний уклад його життя.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та представник останнього заперечували проти позову в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, посилаючись на те, що відсутні докази завдання позивачу моральної шкоди, що заявлений розмір моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості, крім того, вважали, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем. (а.с.65).

В судове засідання представник ПрАТ «СГ «ТАС» не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.46) У відповідності з письмовими запереченнями позов не визнав посилаючись на те, що 04.12.2014 року позивачем була подана заява про страхове відшкодування, за змістом якої розмір шкоди з потерпілим було погоджено в розмірі 19654,76 грн., з яких 510 грн. франшиза, на підставі якої страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 19144 грн.. Представник вважав зобовязання перед позивачем виконаним належним чином та вказував, що позивач у разі недостатності страхової виплати має право звернутися з відповідною вимогою до особи, відповідальної за завданий збиток, про стягнення різниці між страховою виплатою та фактичним розміром збитку.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 26045,24 грн. та судові витрати у сумі 260,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати у сумі 19,50 грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова Група «ТАС» просить рішення суду від 19 квітня 2016 року скасувати в частині стягнення з нього 26045,24 грн. матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У решті рішення суду не оскаржується.

Представник ПрАТ «Страхова Група «ТАС» апеляційну скаргу підтримав.Позивач та його представник, а також інші учасники процесу до апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи належно сповіщались.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в межах поданої скарги та позову до ПрАТ «Страхова Група «ТАС», колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з ухваленням в скасованій частині нового рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч. 1 п.1, 3, 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС», суд першої інстанції виходив з того, що 22.10.2014 року сталося ДТП, винуватцем якого є ОСОБА_4, що відповідальність останнього була застрахованою, що страховик повинен нести відповідальність перед позивачем в межах ліміту відповідальності та реальної вартості матеріалів і робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, виходячи з наданого позивачем висновку автотоварознавчого дослідження від 26.12.2014р..

З такими висновками суду в межах оскарження колегія суддів погодитись не може.

У відповідності зі ст. 988 ч.1 п.3 ЦК України, ст. ст. 6,9, 22,28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі Закон № 1961-IV) страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором; страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором; при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП …майну третьої особи; шкода заподіяна майну - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу…, з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП; у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством…

Відповідно до ст.ст.8,9 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що 22.10.2014 року о 10.00 год. на перехресті вул. Б.-Дністровська та вул. Котовського в м. Ізмаїлі Одеської області ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Hyundai», д/з ВН3442ЕВ, здійснив обгін автомобіля марки «Mitsubishi», д/з ВН4412ЕМ, водій якого ( ОСОБА_5С.) здійснював маневр повороту наліво, внаслідок чого відбулося зіткнення з вказаним автомобілем, і обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2014 року ОСОБА_4 визнано винним в порушенні п/п «а» п.14.6 Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.(а.с.103)

За змістом полісу обовязкового страхування цивільноправової відповідальності № АІ/0127006 між власником автомобіля«Hyundai»,д/з ВН3442ЕВ, ОСОБА_6 та ПрАТ «СГ «ТАС» 24.04.2014 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика складає 50000 грн., франшиза - 510 грн. (а.с.50).

У відповідності зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Mitsubishi» є позивач ОСОБА_2.(а.с.9)

04.12.2014 року представником потерпілого подано заяву про страхове відшкодування у розмірі 19654,76 грн. (а.с.49).

Відповідачем виплачено страхове відшкодування за вирахуванням франшизи у сумі 19144,76 (19654,76-510) грн. (а.с.14)

Із дослідженої апеляційним судом копії страхової справи № 09141/21/2014/53 вбачається наступне. Повідомлення страховику про настання страхового випадку від винуватця ДТП ОСОБА_4 надійшло страховику 22 жовтня 2014р., а від представника потерпілого ОСОБА_5 24.10.2014р. (а.с.184,245) У звязку з отриманням повідомлення про настання страхового випадку представником страховика ОСОБА_7 14 листопада 2014 року у присутності ОСОБА_5 було складено акт огляду транспортного засобу та складено опис пошкоджених деталей.(а.с.186) Позивачем на той час експертиза пошкодженого транспортного засобу проведена не була. В наступному страховиком була виконана калькуляція та складена довідка, якою визначено розмір завданої майнової шкоди автомобілю позивача внаслідок ДТП в межах суми 35272,65 грн. 171-173,151,152-244) З урахуванням зносу та без ПДВ ( за поясненням представника відповідача) матеріальний збиток було визначено у сумі 19654,76 грн., який за мінусом франшизи склав 19144,76 грн. (а.с.147 зв.)

04 грудня 2014 року на імя голови правління ПрАТ «Страхова Група «ТАС»ОСОБА_5 подала заяву про страхове відшкодування, в якій погодилася з визначеним страховиком розміром страхового відшкодування, вказавши, що розмір шкоди складає саме 19654 грн. 76 коп., і надала реквізити для перерахування вказаних коштів. (а.с.149)

У відповідності зі ст.33.3,ст.36.2. Закону № 1961-IVводії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Вбачається, що за змістом копії заяви представника позивача (а.с.15) страховик і потерпілий розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування погодили.

Згідно наявного у справі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 109 від 26.12.2014 року вартість майнової шкоди, завданої внаслідок володільцю автомобіля марки «Mitsubishi» на момент дослідження складає 45700,65 грн.(а.с.79-100)

Судова автотоварознавча експертиза по справі не проводилась і розмір майнової шкоди саме на момент настання страхового випадку у судовому порядку не встановлювався.

Письмові докази фактично понесених витрат на оплату ремонту автомобіля з доказами того, що організація, яка виконала ремонтні роботи є платником податку на додану вартість ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції позивачем або його представником не надані. А відтак, перерахування страховиком безпосередньо на рахунок потерпілого позивача коштів з урахуванням зносу і без податку на додану вартість у розмірі погодженому з потерпілим є правомірним, та таким, що ґрунтується на вищенаведених вимогах закону.

При вирішенні питання щодо визначення розміру страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що висновком автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди (з урахуванням зносу) становить 45700,65 грн., і саме ця сума підлягає відшкодуванню страховиком.

Однак висновки суду є помилковими, оскільки експерт визначив розмір майнових збитків на момент складання висновку, тобто за станом на 26 грудня 2014 року, тоді як страховий випадок мав місце 22 жовтня 2014 року, і різниця у часі складає проміжок в 2 місяці. А між тим, за змістом ст.988 ЦК України, ст. 6 Закону № 1961-IV підставою для виплати страхового відшкодування є настання страхового випадку, і саме на момент настання страхового випадку визначається розмір збитків та страхового відшкодування. Згідно з п. 32 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003р., у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування… оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Судом не враховано, що зростання цін на запчастини та послуги з виконання ремонтних робіт не може бути покладено на страховика, у тому числі з врахуванням змісту ст.1194 ЦК України.

Окрім того, позивачем та його представником не надано суду письмових доказів фактичного понесення потерпілим витрат на здійснення ремонтно-відновних робіт, зокрема актів виконаних робіт, сплачених рахунків тощо. Наявний у справі рахунок-фактура СПД ОСОБА_8 за № АК-00000170 від 12.12.2014р. на суму 66993 грн.(а.с.8) з урахуванням вищенаведеного та відсутності платіжних документів висновків колегії суддів не спростовує. А тому колегія суддів в межах апеляційного оскарження та наявних у справі доказів вважає необґрунтованим і недоведеним визначення розміру страхового відшкодування в обсязі 45700,65 грн. та додаткового стягнення судом зі страховика відшкодування майнової шкоди у сумі 26045,24 грн.

Висновок суду про те, що виплата страхового відшкодування була здійснена у розмірі шкоди, лише попередньо оціненої страховиком, і визначала лише можливу, а не остаточну суму страхового відшкодування суперечить як вищенаведеним вимогам закону, так і наявним у справі доказам.

У решті правильність рішення суду колегією суддів не перевірялась, виходячи з вимог ст. 303 ЦПК України, у звязку з відсутністю апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС» слід задовольнити, рішення суду від 19 квітня 2016 року в частині задоволеного позову ОСОБА_2 до ПрАТ «СГ «ТАС» (щодо стягнення страхового відшкодування і судових витрат) скасувати, і у задоволенні позову в цій частині відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України з позивача на користь страховика слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 333 грн.80 коп.(а.с.115)

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2016 рокув частині задоволеного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення відшкодування та судових витрат скасувати і у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 333,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_9 Сєвєрова