22.03.2016 Справа № 756/6579/15-ц
унікальний № 756/6579/15
провадження№2/756/349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Белоконної І.В.

секретарі Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, ЖБК «Арсеналець32» про встановлення обставин та усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, ЖБК «Арсеналець32», про встановлення обставин ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання та виховання доньки ОСОБА_3 та усунення відповідача права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4

В аргументацію своїх позовних вимог позивач зазначив, що знаходився до 1999 року у шлюбі з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно загинула ОСОБА_5, яка є спільною донькою позивача та відповідача. Після смерті доньки залишилась спадщина - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, іменні акції в кількості 48 штук ВАТ «Полтавахолод», страхові внески згідно страхування до одруження доньки.

Позивач на підтвердження позовних вимог про встановлення обставин ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання та виховання доньки ОСОБА_5 посилався на наступні обставини та докази.

Відповідачка після розірвання шлюбу з позивачем залишила доньку проживати з ним та до моменту смерті остання проживала з ним. Донька до закінчення інституту знаходилась на утриманні позивача, а саме грошові витрати позивача були пов'язані з навчанням доньки, її лікуванням, оплатою рахунків комунальних послуг, ремонтом житла, а також з придбанням окремого житла для дочки, що підтверджується актами обстеження житлово - побутових умов, договором про навчання, квитанціями про сплату комунальних послуг, медичними документами доньки .

Постановою Харківського місцевого суду м. Києва від 28.03.2001 року, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 21.03.2001 року. Відповідач умисно ухилялась від сплати аліментів, що підтверджується довідками та розрахунками заборгованості по аліментах ВДВС Оболонського та Печерського РУЮ у м. Києві, ухвалою суду та повідомленнями РУ ГУ МВС України в м. Києві про розшук відповідача, як неплатника аліментів. Про те що, відповідач не цікавилась дитиною, її навчанням, не відвідувала школу, ВУЗ, не цікавилась її здоров'ям, життям, не виявляла батьківського піклування підтверджують довідки з навчальних закладів, рішення суду.

Отже враховуючи те, що відповідач була байдужою до потреб та здоров'я доньки, у період з 2000 року по 2010 рік умисно ухилялась від виконання обов'язку щодо утримання та виховання дитини, яка на той час потребувала допомоги та материнської підтримки, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування за законом після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 1224 ЦК України, просив суд усунути відповідача від права на спадкування як спадкоємця за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначив, що підставами усунення ОСОБА_2 від права на спадкування є факти ухилення від виконання нею обов'язків по утриманню та вихованню спадкодавця ОСОБА_5 саме в період досягнення останньої повноліття.

Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні та пояснили, що твердження позивача про умисне ухиляння від виконання обов'язку щодо утримання та виховання дитини, спростовуються доказами: довідками про сплату аліментів та додаткових витрат на утримання доньки; сімейними фотокартками разом з донькою; медичними документами щодо стану відповідача та її інвалідності з приводу хронічних захворювань, показами свідків. Зазначивши, що так склались сімейні обставини, що донька після розлучення батьків прийняла рішення жити з батьком, але за життя доньки стосунки між нею та матерю були добрі, відповідач піклувалась дитиною в міру своїх можливостей. Останні роки життя донька ОСОБА_5 була матеріально забезпечена, постійно працювала.

Представник третьої особи ЖБК «Арсеналець32» у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсягу.

Третя особа Одинадцята київська державна нотаріальна контора не з'явилась у судове засідання, направила суду належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5

Дослідивши матеріали справи, допитавши заявлених свідків, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач та відповідач перебували з 1987 року по 1999 рік у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_5.

Після розлучення батьків донька ОСОБА_5 проживала разом з батьком, про що не заперечували сторони.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла у віці 25 років ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилась спадщина на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1, іменні акції в кількості 48 штук ВАТ «Полтавахолод», страхові внески згідно страхування «До одруження» дочки ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після померлого є позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2

Суд не бере посилання позивача на ту обставину, що відповідач умисне та свідомо ухилялась від виконання свого обов'язку по утриманню доньки ОСОБА_5 з наступних підстав.

Як вбачається із показів допитаних судом свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (сусідки позивача) після розлучення батьків ОСОБА_5 залишилась проживати з батьком, на їх думку дитині не вистачало піклування матері.

Свідок ОСОБА_8 (племінниця позивача) зазначили, що ОСОБА_5 проживала з батьком, це було її бажанням. З матерю ОСОБА_5 спілкувалась. Матеріальний стан останні роки за життя у ОСОБА_5 був достатній.

Свідок ОСОБА_9 (подруга померлої) суду пояснила, про те що зі слів ОСОБА_5 знала, що вона проживала з батьком та братом, з мамою спілкувались рідко. У 2006 році вона разом з ОСОБА_5 приїжджала до дому її мами, відносини між ними були нормальні.

Свідок ОСОБА_10 (рідня відповідачки) зазначила, що ОСОБА_5 знала 16 років, так вона дійсно проживала з батьком, але з матерю добре спілкувалась, іноді залишалась пожити з мамою, їздили разом на відпочинок до моря, до села к рідним. ОСОБА_2 допомагала дочці по мірі своєї фінансової можливості.

Свідок ОСОБА_11 (рідня позивача) пояснила, що вона спілкувалася часто з ОСОБА_5, проживала вона з батьком, матеріальний стан родини був середній. Відповідач не регулярно сплачувала аліменти, не була присутня на днях народження доньки. Позивач хворів деякий час, про хронічні хвороби ОСОБА_5 - їй не відомо. ОСОБА_5 не зверталась за допомогою до матері, але їй не вистачало спілкування з матерю.

Свідок ОСОБА_4 (син відповідачки) суду засвідчив, що після розлучення батьків ОСОБА_5- його сестра, виявила бажання залишитись жити з батьком у квартирі по вул. Григоренка, оскільки хотіла закінчити навчання у школі, яка знаходилась рядом з їх помешканням. Їх мати - відповідач по справі після розлучення проживала деякий час у будинку по АДРЕСА_2. ОСОБА_5 відвідувала маму, залишалась іноді жити з нею, разом вони їздили влітку на відпочинок до моря. Мати надавала доньці допомогу. Деякий час позивач проживав в квартирі поверхом нижче із своєю нинішню дружиною, і в цей час він, як старший брат доглядав сестру ОСОБА_5. Про хвороби ОСОБА_5 у дитинстві йому не відомо. Останні роки життя ОСОБА_5 працювала, була матеріальна забезпечена.

Свідок ОСОБА_12 (чоловік відповідача) зазначив, що ОСОБА_5 проживала з батьком, але часто на вихідні приїжджала до їхнього помешкання, тісно та добре спілкувалась з матерю і з ним особисто, разом відпочивали в Євпаторії. Регулярно мати фінансово допомогла доньці. Відповідач з 2001 року багато хворіла, перенесла ряд операцій, на даний час має інвалідність. ОСОБА_5 останні роки перед смертю мала дуже добрий матеріальний стан, так як працювала та отримувала допомогу від свого молодого чоловіка.

Допитні у судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 (вчителя ОСОБА_5) підтвердили той факт, що дитина після розлучення проживала з батьком, батьківські збори відвідував батько. Дитина була доглянута, навчалась середньо.

Судом встановлено, що у відповідача з позивачем після розлучення склались неприязні стосунки.

Між колишнім подружжям шість років тривали судові процеси, щодо поділу спільного майна (т. 1, а.с. 166-176)

Відповідач після розлучення не проживала за місцем своєї реєстрації, а мешкала у кв. АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Харківського місцевого суду м. Києва від 28.03.2001 року, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 21.03.2001 року.

Ухвалою Мінського місцевого суду м. Києва від 02.07.01 року на підставі подання Районного відділу ДВС Мінського РУЮ м. Києва за №395 громадянку ОСОБА_2 було оголошену в розшук, як неплатника аліментів.

Доказів отримання відповідачем зазначених процесуальних документів суду та повідомлень державних виконавців про виклик до виконавчої служби, щодо вирішення питання про примусове стягнення аліментів, матеріали справи не містять, а отже твердження позивача, про те що відповідач злісно ухилялась та умисно не сплачувала аліменти на утримання неповнолітньої дитини не доведено.

Відтак, суд приходить до висновку, що виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, призначених судовим рішенням, не пов'язано із злісним ухиленням відповідача від сплати аліментів та не з умисної вини відповідача.

Посилання позивача про, те що відповідач тривалий час злісно ухилялась від виконання своїх батьківських обов'язків, спростовуються також письмовими доказами, а саме: листом прокуратури Оболонського району у м. Києві від 22.03.2010 року адресоване відповідачу, де зазначено, що перевіркою прокуратури встановлено, що на виконання виконавчого документу бухгалтерією ГУЮ у м. Києві щомісячно проводиться утримання із заробітної плати ОСОБА_2 та перераховуються на рахунок позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 (т.2, а.с.99); постановою від 28.12.2011 року державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 30); сімейними фотокартками, де відповідач разом з донькою ОСОБА_5 (т. 2 а.с.101-108)

Окрім цього, з наданих відповідачем медичних документів вбачається, що ОСОБА_2 з 2001 року має ряд хронічних захворювань, з 2003 року має третю групу інвалідності (т.2, а.с. 110-128).

Згідно довідки управління ПФУ в Оболоському районі м. Києва від 05.03.2005 року ОСОБА_2 у період з 11.02.2002 року по 29.02.2004 рік знаходилась на обліку ПФУ, отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (т.2, а.с. 112)

Відповідно до ч.3 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Правило частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування») .

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивачем не доведено факту того, що відповідач умисно ухилялась від виконання своїх обов'язків щодо утримання та виховання доньки ОСОБА_5

Висновок суду не спростовується наявними в матеріалах справи доказами та показами допитаних судом свідків, а отже на підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1224, 1259, 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 80, 88, 208 - 209, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, ЖБК «Арсеналець32» про встановлення обставин та усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Белоконна