Ухвала

іменем україни

10 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпаттяобленерго») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Тячівського РЕМ суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 3 259 грн 88 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що під час обстеження представниками позивача електроустановки у відповідача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено порушення, а саме: накид дротів навантаження на лінію електропередач, яка належить ПАТ «Закарпаттяобленерго», про що відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, складено акт від 11 серпня 2015 року № 113227. Крім того, комісією із розгляду актів про порушення ПКЕЕН Тячівського РЕМ відповідно до Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122 (далі - Порядок), Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика) та п. 53 ПКЕЕН було визначено обсяг і вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН, та встановлено, що останнім заподіяно збитки ПАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Тячівського РЕМ на суму 3 259 грн 88 коп., що становить 4 901 кВт/год. недооблікованої електричної енергії.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» 3 259 грн 88 коп. на відшкодування завданих збитків та 1 378 грн сплаченого судового збору.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Закарпаттяобленерго» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову й ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із наявності підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, оскільки рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апеляційний суд правильно виходив із того, що у справі відсутні належні і допустимі докази згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження тієї обставини, що саме відповідач ОСОБА_4 вчинив розкрадання електричної енергії, а саме: здійснив накид дротів навантаження на лінію електропередач - власність ПАТ «Закарпаттяобленерго» - за адресою: АДРЕСА_1.

Суд належно оцінив наявний у матеріалах справи акт про порушення від 11 серпня 2015 року № 113227, який, як правильно вважав апеляційний суд, не стверджує доводів позивача про здійснення відповідачем порушення ПКЕЕН за адресою: АДРЕСА_1, враховуючи, що відповідно до матеріалів справи відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Разом із тим апеляційний суд правильно виходив із того, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою, яка зазначена в акті про порушення, а також докази належності «будівлі» відповідачу, як помилково вважав встановленим суд першої інстанції. При цьому апеляційний суд установив, що відповідно до наданих позивачем фотокопій до заперечень на апеляційну скаргу позивача «будівлею» є залізна будка, з якої здійснено накид дротів навантаження на лінію електропередач. Однак докази про належність цієї залізної будки, або ж земельної ділянки, на якій вона розташована, саме відповідачу, у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин та з підстав, передбачених ст. ст. 23, 1166 ЦК України, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для відшкодування відповідачем майнової шкоди позивачу, адже відсутні належні і допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що діями саме відповідача ОСОБА_4 позивачу було завдано збитків, відсутні докази його вини та протиправної поведінки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення апеляційним судом норм матеріального права, а саме: Конституції України, Законів України «Про електроенергетику», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також ПКЕЕН, є помилковими, оскільки апеляційний суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, рішення відповідає вимогам ст.ст. 213, 214, 316 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко