Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2087/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кучеренко О. П.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

04.10.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І., Суржика М.М.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особи: Тишківська сільська рада Добровеличківського району Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особи: Тишківська сільська рада Добровеличківського району Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст.71 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР).

Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст. 71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 1993 року позивач був прийнятий в члени колгоспу "Україна" Добровеличківського району Кіровоградської області на посаду тракториста. В період з 25.05.1995 року по 14.12.1996 року позивач знаходився на військовій службі, при цьому з членів колгоспу не вибував. 13.01.2002 року позивач був звільнений з членів СВК "Україна", який є правонаступником КСП "Україна", а останній правонаступником колгоспу "Україна"(а.с.8)

Державний акт на право колективної власності на землю колишньому КСП «Україна» Тишківської сільської ради виданий 16 квітня 1996 року, що підтверджується довідкою управління Держгеокадастру у Добровеличківському районі Кіровоградської області від 05.05.2016 р. № ДС-31-1110-02-567/15-16. В списках громадян, які мають право на земельну частку (пай) позивач включений не був (а.с.14)

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно із п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позивач звернувся до суду з позовом у липні 2016 року, через 20 років після того, як відбулося розпаювання земель КСП "Україна" Тишківської сільської ради Добровеличківського району.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право на позов у ОСОБА_2 виникло ще у 1996 році, про що він, будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства, повинен був знати, у зв'язку із чим трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Таким чином, висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності є правильним, відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: