Справа № 713/1581/16-ц
Провадження №2/713/700/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_3, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору є відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідачів Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_3, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору є відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_4, яка проживала в АДРЕСА_1.

Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,50 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без кадастрового номера, яка розташована на території с.Іспас, Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_2, виданого 19.12.2001 року Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого за №69.

07.09.2010 року, ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала своїй онуці - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області 07.09.2010 року та зареєстрований в реєстру за №89, станом на 10.01.2014 року не змінювався і не скасовувався.

Зазначила, що спадкоємцем за законом є дочка померлої - ОСОБА_3, однак вона пропустила строк для прийняття спадщини, спадщину не прийняла, на неї не претендує, про що подала приватному нотаріусу відповідну заяву. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає.

Вона, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Огродюк Г.Я. їй відмовлено у видачі свідоцтва, у зв'язку із розбіжностями у свідоцтві про смерть ім'я померлої зазначено «ОСОБА_4» по батькові «ОСОБА_4», а у державному акті зазначено ім'я власника «ОСОБА_4» по батькові «ОСОБА_4» та відсутній витяг з Державного земельного кадастру.

Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 належав державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданий 19.12.2001 року Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області на ім'я ОСОБА_4, зареєстрований за №69 та визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 0,50 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без кадастрового номера, вартістю 9367,21 грн., яка розташована на території с.Іспас, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданого 19.12.2001 року Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого за №69.

В судове засіданні позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Іспаської сільської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Іспаської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №30.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,50 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без кадастрового номера, вартістю 9367,21 грн., яка розташована на території с.Іспас, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_2, виданий 19.12.2001 року Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області на підставі рішення XVI сесії XXIII скликання від 27.12.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №69.

Згідно листа відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області №31-28-0.3-2907/2-16 від 22.09.2016 року вбачається, що відповідно до Технічної документації зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на земельну частку (пай) Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, яка затверджена рішенням Іспаської сільської ради від 27.12.2000 року, вартість земельної ділянки площею 0,50 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1), становить - 9367,21 грн.

07.09.2010 року, ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Іспаської сільської ради Фуштей Г.В., актовий запис №89, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачці ОСОБА_1

З державного акту Серія НОМЕР_2 від 19.12.2001 року вбачається, що державний акт видано на ім'я ОСОБА_4.

З довідки Іспаської сільської ради №174 від 18.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - це одна і та ж особа, інших осіб під таким прізвищем, іменем та по-батькові в селі Іспас не було і в даний час немає.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Оградюк Г.Я. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в зв'язку з тим, що вона не надала витягу з Державного земельного кадастру, та у зв'язку з розбіжностями: у свідоцтві про смерть ім'я померлої зазначено «ОСОБА_4» по батькові «ОСОБА_4», а у державному акті зазначено ім'я власника «ОСОБА_4» по батькові «ОСОБА_4», їй в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 08.08.2014 року №141/02-31.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 надала докази того, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, належав державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданий 19.12.2001 року Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області на ім'я ОСОБА_4, зареєстрований за №69.

Даний факт має для позивачки юридичне значення і іншим порядком підтвердити його вона не має можливості, встановлення факту належності даного правовстановлюючого документу необхідно позивачці ОСОБА_1 для оформлення спадщини.

З довідки Іспаської сільської ради №05 від 09.01.2014 року вбачається, що ОСОБА_4, постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в АДРЕСА_1, по ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто по день смерті. На день смерті ОСОБА_4, згідно записів в по господарській книзі №19 за 2011-2015 роки, з нею в одному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 - онука, ОСОБА_10 - чоловік онуки та правнуки ОСОБА_11, ОСОБА_12 Спадкоємцем за заповітом є - ОСОБА_1, спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_3

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_1, спадкоємцем за законом є ОСОБА_3, яка спадщину не прийняла, на неї не претендує, що підтверджується копією заяви ОСОБА_3 поданої до приватного нотаріуса. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи №2/2014 року.

Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.23 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 12.07.2000 року) право власності або постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЗК України (в редакції Закону від 12.07.2000 року), форми державних актів затверджуються Верховною радою України.

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності ОСОБА_4 було видано державний акт на його ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за заповітом, тобто ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як вбачається з державного акту Серія НОМЕР_2, виданого 19 грудня 2001, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, яка втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст.16, 392, 1216, 1225, 1234-1236, 1268-1270, 1273-1274 ЦК України, ч.3, 4, ст.3, ст.ст.27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, ст.ст.10, 60, 212-215, 234-235, 256 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу, а саме, державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданого 19.12.2001 року Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області на ім'я ОСОБА_4, зареєстрований за №69.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН - НОМЕР_1), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, на земельну ділянку площею 0,50 га, у межах згідно з планом яка розташована на території с. Іспас, Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданого 19.12.2001 року рішення XVI сесії XXIII скликання від 27.12.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №69.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич