Ухвала іменем україни
28 вересня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит у сумі 250 000 дол. США на строк до 13 липня 2022 року зі сплатою 5,99 % річних. На забезпечення виконання зазначеного кредитного договору між банком і ОСОБА_7 13 липня 2007 року був укладений договір поруки.

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля.

Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконував умови зобов'язання, станом на 16 квітня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом та зі сплати відсотків, позивач просив позов задовольнити, стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором із позичальника та його поручителя у сумі 2 106 417 грн 27 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 13 липня 2007 року в розмірі 2 106 417 грн 27 коп., що еквівалентно 263 532,75 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представники ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Такі висновки судів є обґрунтованими та відповідають встановленим у справі обставинам.

Судом встановлено, що 13 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_6 укладено кредитний договір на суму 250 000 доларів США на строк до 13 липня 2022 року зі сплатою 5,99 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 13 липня 2007 року між банком і ОСОБА_7 укладено договір поруки, за умовами якого вона зобов'язалась як солідарний боржник відповідати разом із позичальником за невиконання умов основного зобов'язання.

11 квітня 2008 року, 20 липня 2011 року між банком та ОСОБА_7 укладені додаткові договори до договору поруки, при цьому ст. 4, п. 1 договору поруки та додаткових договорів до договору поруки визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поруки у повному обсязі (а. с. 27-32).

Згідно з п. 4 кредитного договору щомісячне повернення кредиту мало відбуватись рівними частинами (а. с. 6), строк внесення платежу у розмірі 555,56 доларів США (п. 2 кредитного договору) 13 число кожного календарного місяця (а. с. 6).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13 липня 2007 року станом на 16 квітня 2013 року позичальник з червня 2010 року перестав здійснювати платежі з повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором, у результаті чого утворилась заборгованість у сумі 2 106 417 грн 27 коп. (а. с. 4, 5, т. 1).

22 лютого 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна»надіслало позичальнику ОСОБА_6 досудову вимогу від 20 лютого 2012 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а. с. 33, 34, т. 1).

21 червня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна»звернулось із позовом до позичальника і його поручителя - ОСОБА_7 - про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 липня 2007 року (а. с. 2, 3 т. 1).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами згідно зі ст. 1048 цього Кодексу), що підлягає сплаті.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки зобов'язання боржник не виконував, банк реалізував передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9.1 кредитного договору право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання та відповідно змінив строк виконання основного зобов'язання. Отже, настання строку виконання основного зобов'язання необхідно обчислювати зі спливом 30 днів від дня отримання досудової вимоги ОСОБА_6

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року в справі № 6-28цс14 та від 02 вересня 2015 року в справі № 6-1077цс15.

Зважаючи на те, що кредитодавець звернувся з позовом до поручителя у червні 2013 року, тобто з пропуском шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, передбаченого ст. 559 ЦК України, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що апеляційним судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович