13.10.2016 235/203/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., за участю державного виконавця Курган Н.Р., розглянувши подання начальника відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобов»язань. Своє подання обґрунтовував наступним. В відділі ДВС знаходиться виконавче провадження ВП №5156115 з примусового виконання виконавчого листа № 2-в/235/6/16 від 18.04.2016 року, який виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця.. Боржник мешкає в м.Добропілля м-н Сонячний 16/69. Державному виконавцеві стало відомо про те, що боржник має намір виїхати за межі України до Російської Федерації на постійне місце мешкання, при цьому заборгованість по аліментам у останнього станом на 01.09.2016 року становить 38542,14 грн.. У зв»язку з тим, що ОСОБА_2 має невиконані зобов»язання, які покладені на нього судовим рішенням, на підставі ст..377-1 ЦПК України державний виконавець просить задовольнити його подання і тимчасово заборонити останньому виїзд за межі України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобов»язань.

В судовому засіданні державний виконавець Курган Н.Р. підтримала подання і просила його задовольнити.

Вивчивши подання, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши додані до подання матеріали суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-в/235/6/16, який виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 16.06.2016 року (про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця) державним виконавцем Проценко К.Д. відкрито виконавче провадження про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2016 року ВП № 5156115.

Таким чином судом встановлено, що державним виконавцем, який здійснює примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 є саме державний виконавець ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5.

Згідно з ч. 1 ст. 377 1 ЦПК суб'єктом звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є державний виконавець.

У разі заміни державного виконавця після відкриття виконавчого провадження до подання мають бути додані документи, які підтверджують, що з поданням до суду звернувся саме той виконавець, який здійснює виконання за конкретним виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, подання державного виконавця має бути погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

З внесеного подання вбачається, що воно погоджено начальником ВДВС Добропільського МРУЮ ОСОБА_1. В той же час вказане подання взагалі не містить прізвища та ім.»я державного виконавця, який його вніс.

В судове засідання для участі в судовому засіданні з приводу розгляду даного подання з»явився державний виконавець Курган Н.Р., яка суду пояснила, що саме вона є тим державним виконавцем, який на час внесення подання примусово виконує виконавче провадження ВП № 5156115 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2.

Таким чином судом з»ясовано, що в процесі виконання виконавче провадження ВП № 5156115 відбулась заміна державного виконавця Проценко К.Д. на ОСОБА_6.

З розпорядження № 8 від 05.01.2016 року, яке видано начальником ВДВС Добропільського МУЮ ОСОБА_1 вбачається, що для своєчасного виконання судових рішень встановлена взаємозаміна між державними виконавцями під час відсутності. Вказане розпорядження свідчить про те, державні виконавці Курган Н.Р. і ОСОБА_5 замінюють один одного у разі відсутності.

Але, допустимих доказів, які б свідчили про те, що на час внесення подання та на час судового розгляду, державний виконавець Проценко К.Д. є відсутньою, суду надано не було.

Враховуючи наведене, вважаю, що до суду звернувся з поданням неналежний суб»єкт звернення, що є підставою для відмови в задоволенні подання.

Крім цього слід зазначити, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції ЗУ № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року) та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно п. 19 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції ЗУ № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року) державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до пп.» ґ».п.11.1.1 розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 N 512/5, яка набрала чинності з 17.04.2012 року (далі Інструкція), подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України обов»язково повинно містити відомості щодо підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, з аналізу вищевказаного вбачається, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до роз»яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», під ухиленням від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статей 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимогст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем не надано суду належних доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

З доданих до подання документів взагалі не можливо з»ясувати чи отримував ОСОБА_2 копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Вказана обставина має значення для вирішення питання з приводу якого внесено подання, так як отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження може свідчити про усвідомлення останнього про існування обов»язку покладеного на нього рішенням суду(за відсутності інших доказів, які б свідчили про те, що боржник ознайомлений з рішенням суду про стягнення з нього аліментів).

Відповідно до ст..31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома відома сторін, надсилаються адресатам рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документів, які б підтверджували, що боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження суду надано не було, як не було і доведено перед судом, що боржник знає про існування обов»язку за рішенням суду.

Не доведено перед судом і те, що боржник свідомо вчиняв діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є всі реальні можливості.

Не надав державний виконавець і доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 ухилявся від явки до державного виконавця чи ухилявся від повідомлення про своє місце роботи(після отримання копії постанови про відкриття провадження.

Крім того суд вважає, що сам факт наявності у боржника наміру виїхати за межі України не може свідчити про ухилення останнього від виконання рішення суду та про наміри ОСОБА_2 залишити Україну з метою ухилення від виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що ініціатором подання не надано суду доказів, які б підтверджували, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та в»їзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в країну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (ВП № 5156115)- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 5 днів з дня проголошення рішення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошенні 12 жовтня 2016 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 13 жовтня 2016 року.

Ухвалу надруковано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Добропільського міськрайонного суду О.В.Здоровиця

12.10.2016