Справа № 465/5129/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/4651/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2015 року у справі за позовом КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» 48 565,60 грн. заборгованості, судовий збір в розмірі 485,66 грн. та 420 грн. сплачених позивачем за публікацію оголошення про виклик відповідача у судове засідання, а всього 49 471 грн. 26 коп.

Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

Вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зокрема, зазначає, що у договорі, укладеному між КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» та ОСОБА_2 від 02 листопада 2007 року, не встановлено ціни цього договору, розміру, строків та порядку оплати за надані послуги. Вважає, що надана суду довідка про суму заборгованості не є належним доказом у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України та не може братись до уваги судом. Крім того, зазначає, що ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 30 липня 2015 року. Таким чином, вимоги позивача в частині будь-яких нарахувань за період до 30 липня 2012 року є безпідставними, виходять за межі позовної давності і задоволенню не підлягають.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов»язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 ЦПК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов»язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов»язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Судом встановлено, що 02.11.2007 року між КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» та ОСОБА_2 було укладено угоду № 62 про надання послуг з повного утримання матері відповідача - ОСОБА_3 у геріатричному пансіонаті.

06.11.2007 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації на підставі угоди № 62 від 02.11.2007 року було видано путівку № 531 на влаштування ОСОБА_3, 1934 року народження, інваліда І групи, із захворюванням атеросклеротичний кардіосклероз у Львівський геріатричний пансіонат.

20.11.2007 року директором КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» ОСОБА_4 видано наказ № 507 про зарахування ОСОБА_3 у списковий склад і списки харчування з 20.11.2007 року, яка поступила на підставі путівки Головного управління праці та соціального захисту населення № 531 від 06.11.2007 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 перебувала в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» з 2007 по 2015 роки.

Згідно п 6 угоди № 62 від 02.11.2007 року, ОСОБА_2 зобов»язувався проводити своєчасну оплату згідно законодавства за утримання матері ОСОБА_3 у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», однак відповідачем оплата проводилась неналежним чином, внаслідок чого, згідно довідки про суму заборгованості за проживання в пансіонаті підопічної ОСОБА_3 від 28.07.2015 року, станом на 01.07.2015 року утворилась заборгованість по оплаті за проживання в пансіонаті ОСОБА_3 у розмірі 48 565,60 грн.

Адміністрацією КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» на адресу відповідача неодноразово направлялись попередження про наявну заборгованість з проханням таку оплатити.

Враховуючи те, що позивачем надано послуги з повного утримання матері відповідача - ОСОБА_3 у геріатричному пансіонаті за період 2007-2015 років, а відповідач оплату таких послуг в повному обсязі не провів, у зв»язку з чим станом на 01.07.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 48 565,60 грн., суд прешої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність позовних вимог КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» та задоволення таких в повному обсязі.

Що стосуються заяви ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності, то така до задоволення не підлягає, оскільки, як вбачається з довідки про суму заборгованості за проживання в пансіонаті підопічної ОСОБА_3 від 28.07.2015 року, ОСОБА_5 у 2013-2015 роках здійснював часткове погашення боргу, що свідчить про визнання ним боргу та переривання строку позовної давності відповідно до положень ст. 264 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.