Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2016 Справа №607/18816/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2015 року пред'явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 червня 2014 року відповідачка під розписку позичила у нього грошові кошти в сумі 600 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 13852, 80 гривень, які зобов'язалася повернути до 01 вересня 2014 року. Однак, в зазначений строк, відповідачка не повернула грошові кошти, не відреагувала на надіслану позивачем письмову вимогу про добровільну сплату заборгованості та в усній формі відмовилася сплатити заборгованість. З цих підстав, позивач просить стягнути з відповідачки в його користь заборгованість в розмірі 600 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 13852, 80 гривень, 3 проценти річних в сумі 22, 68 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 523, 63 гривень та сплачений ним судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 у судове засіданні не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомила та не подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідачка повідомлена належним чином і повторно не з'явилася у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Відповідно до розписки від 28 червня 2014 року, ОСОБА_2, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, отримала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 600 доларів США, які зобов'язалася повернути до 01 вересня 2014 року.

Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6063цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Положеннями ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

26 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідачки із письмовою вимогою про добровільну сплату заборгованості, в якій також повідомив, що у разі невиконання відповідачкою протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги свого зобов'язання із повернення грошових коштів, він звертатиметься в суд за захистом порушених прав, що підтверджується наявною в матеріалах справи претензією.

Однак, вказані кошти позивачкою не були повернуті.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 трьох процентів річних у розмірі 22, 68 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 523, 63 гривень, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що кошти за розпискою від 28 червня 2014 року відповідачка повинна була повернути в строк до 01 вересня 2014 року, то з цього часу за відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої законом.

Із поданих позивачем та перевірених судом розрахунків вбачається, що сума заборгованості за розпискою становить 600 доларів, а тому розрахунок суми 3% річних становить 22,68 доларів США.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 57 ЦК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із відповідачки ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 600 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 13852, 80 гривень та 3 проценти річних в сумі 22, 68 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 523, 63 гривень.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 549, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4,10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 600 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 13852 (тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) гривні 80 копійок основного боргу т 3 проценти річних в сумі 22, 68 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 523 (п'ятсот двадцять три) гривні 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка