Справа № 523/6110/16-ц
Провадження №2/523/2985/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Центр зайнятості Суворовського району м. Одеси звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.09 року Відповідач зареєструвався в центрі зайнятості Суворовського району м. Одеси, як шукаючий роботу. 02.03.09 року йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю згідно з п.п.1,3,4 ст.22,п.1ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», строком 360 календарних днів.(наказ ЦЗ № НТ 090302 від 02.03.09 року).

З 29.03.10 року Відповідач знятий з обліку в зв'язку з невідвідуванням безробітним Центру зайнятості 30 і більше календарних днів, виплату допомоги по безробіттю припинено, персональну справу закрито.(Наказ ЦЗ від 30.03.10 року № НТ 100330).

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та на виконання Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13.02.2009 року, яким затверджено Порядок розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення матеріального забезпечення відповідно до Закону було проведено перевірку законності призначення Відповідачу виплат по безробіттю за результатами якої складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення матеріального забезпечення відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 10.09.2010 року № 456.

В ході розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення Відповідачу матеріального забезпечення відповідно до Закону встановлено, що в період перебування на обліку в Центрі та отримання допомоги по безробіттю Відповідач був зареєстрований як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності з 07.04.2006 року по 17.03.2009 року ( свідоцтво №2 040855 від 07.04.2006 року).

Тобто, на день звернення до Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси 02.03.2009 із заявою про надання соціальних послуг та отримання статусу безробітного Відповідач був зареєстрований як фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності, оскільки державна реєстрація не була скасована. А отже, на момент звернення до Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси Відповідач відносився до категорії зайнятого населення та не міг бути визнаний безробітним, і отримувати матеріальні виплати по безробіттю відповідно до ст. 1 та п. б ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-ХІІ).

Оскільки, при звернені до Центру зайнятості щодо надання статусу безробітного, Відповідач особисто підписав заяву та зазначив, що не має заробітку та інших передбачених законом доходів, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, отже Відповідач приховав свою реєстрацію як Суб'єкта підприємницької діяльності та не повідомив співробітників центру зайнятості про обставини, які впливають на надання статусу та виплату допомоги по безробіттю, тобто отримував допомогу по безробіттю обманним шляхом.

Чинним на момент правовідносин Законодавством України встановлено, що Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг(п. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Беручи до уваги викладені обставини та керуючись положеннями ч. 2 ст. 36 та п. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Центром зайнятості Суворовського району м. Одеси встановлено, що за період перебування на обліку в Центрі зайнятості, Відповідачем незаконно отримано допомогу по безробіттю в сумі 16 163 грн. 59 коп., які підлягають поверненню до Фонду.

ОСОБА_3 в процесі досудового врегулювання спору пропонувалось добровільно повернути кошти, витрачені Центром, та на адресу Відповідача направлялась претензія, але відшкодувань немає.

Центр зайнятості Суворовського району м. Одеси звертався за захистом порушених прав до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом на підставі якого було відкрито адміністративне провадження № 2-а-755/11 та позовні вимоги задоволено повністю. Проте Одеським апеляційним адміністративним судом рішення першої інстанції було скасовано та постановлено відмовити Центру в задоволені позовних вимог. Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Центр направив касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України. Вищий адміністративний суд України розглянув касаційну скаргу Центру з урахуванням постанови Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року № п/811/3781/14 провадження у справі було закрито, у зв'язку з юрисдикційною підсудністю місцевим судам в порядку цивільного провадження роз'яснивши позивачеві, що даний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 16 163 грн. 59 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішення про припинення підприємницької діяльності було припинено в 2008р., а тому відповідач вважав, що він вже не є підприємцем. Крім того, фактично з 2008р. він будь-якою підприємницькою діяльністю не займався, доходів не отримував, що підтверджується довідками податкової інспекції.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судових засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 з 07 квітня 2006 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. 26.11.2008р. до реєстру були внесені відомості про припинення підприємницької діяльності, однак фактично державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем була здійснена лише 17 березня 2009 року.

Статтею 110 ЦК України встановлено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» N 803-XII від 01 березня 1991 року в редакції станом на 13.01.2009р., тобто чинною на час виникнення правовідносин, встановлено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени

особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Таким чином, вищевказана норма законодавця посилається на підприємців, які зайняті індивідуальною трудовою діяльністю.

З довідки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 14.04.2011р. № 11705/ф/17-018 вбачається, що ОСОБА_3 доходів від здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007р. по 30.09.2008р. не задекларовано, інших періодів не зазначено.

В звязку з чим, фактично можливо встановити, що ОСОБА_3 не займався індивідуальною трудовою діяльністю, а тому застосування до нього п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» N 803-XII від 01 березня 1991 року в редакції станом на 13.01.2009р.. є неможливим.

Судом також встановлено, що 03 березня 2009 року ОСОБА_3 подав заяву про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттюю.

Згідно наданого позивачем витягу по наказам про прийняття рішень по ОСОБА_3 :

-наказом позивача від 02 березня 2009 року № НТ090302 ОСОБА_3 надано статус безробітного;

-наказом від 02 березня 2009 року № НТ090302 призначено допомогу по безробіттю на період з 02 березня 2009 року по 24 лютого 2010 року;

-наказом від 02 березня 2009 року № НТ090302 скорочено виплату допомоги по безробіттю на період з 03 березня 2009 року по 30 травня 2009 року;

-наказом від 01 червня 2009 року № НТ090601 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 31 травня 2009 року;

-наказом від 25 лютого 2010 року № НТ100225 припинено виплату допомоги по безробіттю з 25 лютого 2010 року;

-наказом від 30 березня 2010 року № НТ100330 ОСОБА_3 знято з обліку з 29 березня 2010 року;

-наказом від 10 вересня 2010 року № НТ100910 зобов'язано ОСОБА_3 повернути кошти, які були виплачені як допомога по безробіттю.

Наказ про повернення коштів прийнятий позивачем на підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 10 вересня 2010 року за № 456, відповідно до якого за період перебування відповідача на обліку в якості з 23 лютого 2009 року по 23 березня 2010 року, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець в період з 07 квітня 2006 року по 17 березня 2009 року, внаслідок чого обманним шляхом отримав допомогу по безробіттю в розмірі 16 163,59 грн..

Згідно з пунктом 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України, ДПА України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, погодженого Головою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (далі - Порядок) розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати ш матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду їх перебування на обліку як безробітної.

У пункті 5 Порядку передбачено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

Пункт 7 Порядку зазначає, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти

Системний аналіз нормативно-правового акту, що регулює спірні правовідносини, доводить, що всі заходи, які повинні бути вжиті центром зайнятості для обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, повинні бути вчинені як при взятті на облік і протягом перебування на обліку. Іншого Порядок не передбачає.

Розслідування страхового випадку було проведено центром зайнятості 10 вересня 2010 року, тобто після зняття відповідача з обліку. З актом відповідач не був ознайомлений, наказ про відшкодування коштів до відома доведений не був, оскільки відсутні відомості про отримання відповідачем наказу.

За вищевказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» N 803-XII від 01 березня 1991 року в редакції станом на 13.01.2009р., ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до ОСОБА_3 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя