Провадження № 2/161/147/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Шадерик В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, малого підприємства «Турія» про визнання недійсним договору про дольову участь (інвестування) у будівництві,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання про визнання недійсним договору про дольову участь (інвестування) у будівництві житла по вул. Потапова, 10а. Зазначає, що 11.02.2013 року їй стало відомо про те, що 07.11.2002 року між відповідачем ОСОБА_3 та МП «Турія» було укладено договір про дольову участь (інвестування) у будівництві двокімнатної квартири площею 75 кв.м. на другому поверсі (кв.№6) по вул. Потапова, 10а у м. Луцьку. Вважає, що вказаний договір недійсний так як, дозвіл на виконання будівельних робіт видавався на її імя та на імя ОСОБА_4, а не на імя МП «Турія» з яким відповідач ОСОБА_3 уклала договір. Водночас, між нею, ОСОБА_4 та Луцькою міською радою було укладено довгостроковий договір оренди земельної ділянки на 25 років, що знаходиться під житловим будинком. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 безпідставно зайняла житлову квартиру № 6 у житловому будинку. Просить визнати недійсним договір про дольову участь (інвестування) у будівництві житла по вул. Потапова 10 а в м. Луцьку, укладений між МП «Турія» та ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представника відповідача МП «Турія» у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 червня 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було надано дозвіл на проведення будівельних робіт з будівництва двоквартирного житлового будинку на вул. Потапова, 10 а у м. Луцьку, відповідно до проектної документації, погодженої та зареєстрованої за № 276/523/3 від 30.05.2002 року Луцьким міським управлінням містобудування та архітектури, що вбачається із копії вказаного дозволу № 63 від 11.06.2002 року (а.с.3).

26.07.2002 року рішенням Луцької міської ради «Про внесення часткових змін в п. 2 рішення виконкому від 27.12.2001 № 729 «Про надання громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 земельної ділянки на умовах оренди для будівництва та обслуговування житлового будинку-офісу на вул. Потапова, 10а» було надано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 земельну ділянку на вул. Потапова, 10 а площею 0,0474 на умовах оренди терміном на 25 років для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.10).

06.09.2002 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та Луцькою міською радою було укладено тристоронній договір оренди земельної ділянки на вул. Потапова, 10 а площею 0,0474 га, на підставі вищевказаного рішення Луцької міської ради (а.с.31).

Із копії рішення виконкому Луцької міської ради № 371 від 31.10.2005 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було дозволено провести коригування проектної документації будівництва двоквартирного житлового будинку на 6-квартирний та звершити його будівництво (а.с.25).

07.11.2002 року між МП «Турія» та ОСОБА_3 було укладено договір про дольову участь (інвестування) у будівництві житла. Згідно умов Договору інвестування (пункти 1.1, 1.2, 1.4, 2.1) ОСОБА_3 як замовник зобовязалася вносити грошові кошти, необхідні для придбання будівельних матеріалів та виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва квартири № 6 в багатоквартирному житловому будинку; МП «Турія» зобовязалося виконувати будівельні роботи, а по завершенню будівництва передати замовнику квартиру № 6 (а.с.12-13).

Згідно Декларації № ВЛ 5, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 17.04.2012 року, будівництво житлового будинку по вул. Потапова, 10а в м. Луцьку було закінчено 30.12.2008 року. Строк введення обєкта в експлуатацію квітень 2012 року, вважається закінчений будівництвом обєкта, готовий до експлуатації (а.с. 4-9). Як вбачається із поданої копії декларації, відповідач МП «Турія» була генеральним підрядником вищевказаного будівництва.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно зі ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Враховуючи, що ОСОБА_2 має на праві користування земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказаний житловий будинок по вул. Потапова, 10 а у м. Луцьку, остання як замовник є власником обєкта будівництва, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові за результатами розгляду цивільної справи № 6-1920цс15 від 04.11.2015 року.

Водночас, між позивачем та МП «Турія» не існувало домовленості про те, що останнє без згоди замовника будівництва має право укладати договори про інвестування будівництва з третіми особами як на обєкт будівництва, так і на його результати.

Окрім того, суд враховує той факт, що оспорюваний договір про інвестування будівництва був укладений між МП «Турія» та ОСОБА_3, до моменту укладення договору між замовником та підрядником будівництва, тобто до моменту виникнення прав та обовязків відповідача МП «Турія» щодо обєкту будівництва.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підставні, а тому договір про дольову участь (інвестування) у будівництві житла по вул. Потапова 10 а в м. Луцьку, укладений між МП «Турія» та ОСОБА_3 слід визнати недійсним.

За вимогами ст. 88 ЦПК України із відповідачів в доход держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн., тобто по 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 2015, 875, 876 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про дольову участь (інвестування) у будівництві житла по вул. Потапова, 10 а у м. Луцьку, укладений між приватним підприємством мале підприємство «Турія» та ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_3, приватного підприємства малого підприємства «Турія» в доход держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок, тобто по 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.