Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц /778/628/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, повернення коштів по депозитним вкладам,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, повернення коштів по депозитним вкладам.

В обґрунтування позову зазначила, що 08.07.2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено два договори банківського вкладу строком до 06.10.2014 року.

У відповідності до договору №1098 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій оn-Linе» у доларах США вона зробила вклад у розмірі 23 153 долари США та 51 цент строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 06.10.2014 року. Процентна ставка згідно п.1.4 Договору складала 9,5 процентів річних.

У відповідності до договору №1100 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій оn-Linе» у євро вона зробила вклад у розмірі 2 195 євро та 64 євро цента строком з моменту зарахування вкладу на рахунок та по 06.10.2014 року. Процентна ставка згідно п.1.4 Договору складала 7,5 процентів річних.

06.10.2014 року закінчилась дія вищезазначених договорів. Але в день закінчення дії договорів на її звернення до відділення банку їй повідомили, що повернуть всі кошти з рахунків протягом декількох днів, але так і не повернули.

09.10.2014 року вона знову прийшла до банку для отримання своїх грошей. Але їй видали лише 100 доларів США. Стосовно залишку суми їй повідомили, що грошей у банку немає, тому їй треба чекати.

10.10.2014 року вона письмово звернулась у відділення банку із заявою про отримання суми вкладів та процентів по ним, як то передбачено зазначеними договорами.

20.10.2014 року вона повторно звернулась з відповідним зверненням.

Наприкінці жовтня 2014 року вона отримала листи з банку, в яких було вказано, що Правління Національного банку України у Постанові №540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошового кредитного та валютного ринків України зобов'язало уповноважені банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

У зв'язку з зазначеним, позивач просила суд визнати відмову ПАТ «Дельта Банк» в поверненні їй суми вкладів та процентів по ним такою, що не відповідає вимогам законодавства; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» повернути їй суму вкладу за договором №1098 від 08.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращій оn-Linе» у доларах США у розмірі 23 152 долари США 51 цент та проценти за використання грошових коштів в сумі 343 долари США 31 цент, а всього 23 496 доларів США та 82 центи; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» повернути їй суму вкладу за договором №1100 від 08.07.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращій оn-Linе» у євро у розмірі 2 195 євро 64 євро цента та проценти використання грошових коштів в сумі 41 євро 83 євро цента, а всього 2 237 євро та 47 євро центів..

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано відмову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в поверненні ОСОБА_2 суми вкладів та процентів по ним такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» повернути ОСОБА_2 суму вкладу за договором №1098 від 8 липня 2014 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращій оn-Linе» у доларах США у розмірі 23 152 долари США 51 цент та проценти за використання грошових коштів в сумі 343 долари США 31 цент, а всього 23 496 доларів США та 82 центи.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» повернути ОСОБА_2 суму вкладу за договором №1100 від 8 липня 2014 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращій оn-Linе» у євро у розмірі 2 195 євро 64 євро цента та проценти за використання грошових коштів в сумі 41 євро 83 євро цента, а всього 2 237 євро та 47 євро центів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом при розгляді справи встановлено, що 08.07.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» були укладені два договору банківського вкладу №1098 у доларах США та №1100 у євро строком по 06.10.2014 року. За договором №1098 ОСОБА_2 внесла на вкладний рахунок 23153 долари США та 51 цент; за договором №1100 - 2195 євро та 64 євро цента.

За умовами пункту 1.9 договору банківського вкладу від 04 грудня 2013 року нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 145, відкритий в установі банку ( а.с. 6).

Згідно з пунктом 1.10 договору банківського вкладу вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням цієї ж платіжної картки, що і для сплати процентів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, незважаючи на те, що кошти в розмірі вкладу банком перераховані на особовий рахунок позивача, але фактичної можливості здійснити розпорядження вказаними коштами позивач на даний час не має, тому вважав, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення зобов'язання відповідача повернути суму вкладу.

З такими висновками суду колегія погодитись не може, оскільки суд дійшов їх без повної перевірки обставин, на які посилався відповідач в ході розгляду справи, та без врахування вимог спеціальної норми закону, якою врегульовано спірні правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, як зазначено у ст. 1060 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З обставин справи вбачається, що постановою правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 02.10.2015 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року розпочато процедура ліквідації АТ «Дельта банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року.

За правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2001цс15 від 20 січня 2015 року, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою у застосування відповідної правової норми, якщо на час ухвалення рішення у банку введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Разом із тим, п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до вимог статті 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що банком умови договору банківського вкладу виконано. Повернення коштів відбулося шляхом їх перерахування в грудні 2014 року на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача, як це передбачено у п. 1.10 договору, що підтверджується випискою за операціями по картрахунку позивача № 145, та ці кошти списані за заявою клієнта.

Крім того, як свідчать матеріали справи, у ОСОБА_2 було відкрито в ПАТ «Дельта Банк» декілька договорів щодо розміщення депозитних вкладів, строк дії яких закінчився, та їй була виплачена за цими договорами сума граничного розміру відшкодування у загальному розмірі 200 000 грн ( а.с. 95-100).

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 не заперечує проте, що отримала 200 000 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Суд першої інстанції зазначене не врахував, не звернув увагу на те, що на час ухвалення рішення суду ПАТ «Дельта Банк» віднесено до неплатоспроможних, що фактично унеможливлює здійснення банком операцій по рахункам власних клієнтів. Крім того, після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволенні вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами ліквідації банку.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено характер правовідносин між сторонами у справі та визначено норми права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, не надано належної юридичної оцінки наданим відповідачем доказам щодо виконання ним своїх зобов'язань у відповідності до норм спеціального закону, тому в силу п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України маються підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 315, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2015 року у цій справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, повернення коштів по депозитним вкладам відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» понесені судові витрати понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4019 (чотири тисячі дев'ятнадцяти три тисячі чотириста сорок) гривень40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: