Дата документу 06.09.2016
Справа № 334/7129/15-ц
Провадження № 2/334/255/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ « Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет»,

У С Т А Н О В И В:

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказує, що 11.09.2007 року між ПАТ КБ «Надра» ( правонаступником ВАТ КБ «Надра») і ОСОБА_1 укладено договір «Автопакет» №13/2007/2158Фап відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 9690,10 доларів США на придбання автотранспортного засобу марки DAEWOOLANOSTF69Y, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1, строком до 10.09.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмрір14,40 % річних.

Відповідно до умов Договору, зокрема, п.2.2.1, 2.2.3 повернення кредиту мало здійснюватись шляхом внесення чергового мінімального платежу у розмірі 185,56 доларів США на поточний рахунок щомісяця до 18 числа поточного місяця, для подальшого списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором щодо погашення кредиту позичальник передав банку у заставу вказаний транспортний засіб.

Крім того, з метою забезпечення повернення кредитних коштів 11.09.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки, згідно умов якого, поручитель виступає солідарним боржником разом з позичальником перед банком.

21.07.2009 року між банком, позичальником і поручителем укладено Додаткову угоду №1 до Договору «Автопакет» №13/2007/2158Фап від 11.09.2007 року, відповідно доякого було здійснено реструктуризацію кредитної заборгованості шляхом лонгації терміну дії договору «Автопакет» до 10.09.2015 року та зменшення щомісячного платежу терміном на 6 місяців.

Між тим, позичальник припустився порушень умов Договору «Автопакет», і станом на 12.05.2015 року утворилася заборгованість за кредитом, яка складає 2994,51 доларів США або 61656,55 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року) і заборгованість по сплаті відсотків 596,13 доларів США або 12274,23 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року) .

Відповідно до п.5.1 Договору у разі прострочення позичальником строків сплати мінімально необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Крім того, відповідно до п.5.2 Договору за порушення зобов'язань, що витікають з договору Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 19% від суми кредиту за кожен день.

Так, пеня за прострочення сплати кредиту станом на 12.05.2015 року становить 642,08 доларів США або 13220,34 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року) .

Таким чином, загальна сума заборгованості за Договором «Автопакет» станом на 12.05.2015 року становить 4232,72 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року становить 87151,12 грн., які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2,солідарно.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явилася у судове засідання, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася.

На підставі ст.. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 за наявними у справі доказами і матеріалами.

У своїх письмових запереченнях на позов ОСОБА_2 проти позову заперечувала, і просила відмовити у його задоволені з тих підстав, що позивач зазначає у позові про укладення з нею договору поруки 11.09.2007 року на підставі якого вона поручилася за виконання ОСОБА_1 зобов'язань щодо погашення кредиту. Договір поруки не був викладений у формі окремого документу, а положення про поруку були викладені у п.3.1-3.2.12 розділу 3 «Забезпечення виконання зобов'язань» Договору «Автопакет».

У 2009 році у ОСОБА_1 виникла заборгованість по даному кредитному договору, у зв'язку з чим банком було запропоновано здійснити реструктуризацію заборгованості шляхом лонгації терміну дії кредитного договору та зменшення щомісячного платежу строком на шість місяців.

Крім того, 21.07.2009 року між ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до Договору №1 до Договору «Автопакет» та останній викладено в новій редакції.

При цьому з нової редакції Договору «Автопакет» було виключено положення про забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 шляхом поруки, забезпечення виконання зобов'язань здійснювалось шляхом передачі у заставу транспортного засобу.

Таким чином, на теперішній час у ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов'язання перед банком щодо забезпечення ОСОБА_1 виконання зобов'язань щодо повернення кредитних коштів.

Представник відповідача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги визнала частково, і пояснила суду, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його погашення, а тому вважає, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності .

Крім того, вважає, що позивачем неправильно розрахована сума пені за прострочення сплати кредиту в іноземній валюті - доларі США та здійснено конвертацію в гривневий еквівалент, але пеня має бути розраховано виключно у національній валюті України - гривні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Судом установлено, що 11.09.2007 року між ПАТ КБ «Надра» (правонаступником ВАТ КБ «Надра») і ОСОБА_1 укладено Договір «Автопакет» №13/2007/2158Фап відповідно до умов якого, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 9690,10 доларів США на придбання автотранспортного засобу марки DAEWOOLANOSTF69Y, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1, строком до 10.09.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 14,40 % річних (п.1.1.3.1. Договору).

Отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується наданими у суді оригіналами первинних бухгалтерських документів (заявою на видачу готівки № 665, квитанцією № 9NPK1, розпорядженням, меморіальним ордером №1 , а.с.143-146).

Відповідно до умов Договору, зокрема, п.2.2.1 , 2.2.3 повернення кредиту мало здійснюватись шляхом внесення чергового мінімального платежу у розмірі 185,56 доларів США на поточний рахунок щомісяця до 18 числа поточного місяця, для подальшого списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що у разі порушення позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по Кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

У разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1,4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору за кожен випадок.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором щодо погашення кредиту позичальник передав банку у заставу автотранспортний засіб марки DAEWOOLANOSTF69Y, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Крім того, з метою забезпечення повернення кредитних коштів 11.09.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки, згідно умов якого, поручитель виступає солідарним боржником разом з позичальником перед банком (Розділ 3 «Забезпечення виконання зобов'язань»).

21.07.2009 року між банком, позичальником і поручителем укладено Додаткову угоду №1 до Договору «Автопакет» №13/2007/2158Фап від 11.09.2007 року, відповідно до якої Договір «Автопакет» №13/2007/2158Фап від 11.09.2007 року викладено у новій редакції та було здійснено реструктуризацію кредитної заборгованості шляхом лонгації терміну дії договору «Автопакет» до 10.09.2015 року та зменшення щомісячного платежу терміном на 6 місяців. ( а.с.8-14).

Відповідно до умов Договору у редакції 21.07.2009 року , п.1.1.1, визначено порядок погашення суми заборгованості , який відбувається шляхом внесення мінімально необхідного платежу, розмір якого складає:

- у період з серпня 2009 року по грудень 2009 року (включно)- щомісячна сума мінімально необхідного платежу, вказана у Графіку (Додаток №1);

- у період з січня 2010 року по вересень 2015 року - 159,04 долари США, щомісячно до 18 числа поточного місяця, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.09.2015 року.

У розділі 3 «Забезпечення виконання зобов'язань» визначено, що у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором щодо погашення кредиту позичальник передав банку у заставу автотранспортний засіб марки DAEWOOLANOSTF69Y, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Умовами Договору «Автопакет» в редакції 21.07.2009 року визначено відповідальність сторін за порушення виконання зобов'язань, зокрема, пунктом 5.1. Договору передбачено, що у разі порушення позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по Кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

У разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1,4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору за кожен випадок.

Позичальник ОСОБА_1 припустився порушень умов Договору «Автопакет», і станом на 12.05.2015 року утворилася заборгованість за кредитом, яка складає 2994,51 доларів США або 61656,55 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), заборгованість по сплаті відсотків 596,13 доларів США або 12274,23 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), пеня за прострочення сплати мінімального платежу по кредиту за період 12.05.2014 року по 21.04.2015 року - 642,08 долари США або 13220,34 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року) (а.с.16-17).

У судовому засіданні 07.06.2016 року представником позивача надано новий розрахунок заборгованості станом на 21.03.2016 року , згідно якого: заборгованість за кредитом складає 2994,51 доларів США або 878584,63 грн ( в еквіваленті по курсу НБУ на 21.03.2016 року), заборгованість по сплаті відсотків 972,29 доларів США або 25515,71 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 21.03.2016 року) , пеня за прострочення сплати мінімального платежу по кредиту за період 20.04.2015 року по 20.03.2016 року - 1776,52 долари США або 46621,04 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 21.03.2016 року) (а.с.140-142).

При цьому позивачем про зміну раніше заявлених позовних вимог у встановленому цивільно-процесуальним законодавством порядку не заявлялося.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих доказів.

Оскільки, позивач не заявляв про збільшення раніше заявлених позовних вимог, то суд не може вийти за їх межі, і тому приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по Договору «Автопакет» станом на 12.05.2015 року становить: заборгованість за кредитом 2994,51 доларів США або 61656,55 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), заборгованість по сплаті відсотків 596,13 доларів США або 12274,23 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року).

Щодо позовних вимог про стягнення пені, то суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється я договрмо або актом цивільного законодавства.

В п. 5.1. Договору передбачено, що в разi прострочення позичальником сплати кредиту він зобов'язаний сплатити банку пеню у розмiрi подвiйної облікової ставки НБУ, що дiяла на час виникнення заборгованостi, за кожен день прострочення.

Вiдповiдно до ст. 1 Закону України «Про вiдповiдальнiсть за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 цього ж Закону встановлено, що розмiр пенi, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється вiд суми простроченого платежу та не може перевищувати подвiйної облiкововї ставки Нацiонального банку України, що дiяла у перiод, за який сплачується пеня.

Таким чином, максимальний розмiр пенi пов'язаний iз розмiром облiкової ставки Нацiонального банку України.

Оскiльки чинне законодавство України не передбачає встановлення Нацiональним банком України облiкової ставки для iноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рiшеннями лише у нацiональнiй валютi України - гривнi.

Висновку щодо необхiдностi обчислення пенi виключно в нацiональнiй валютi України дiйшов Верховний Суд України, який викладено у постановi вiд 01 квiтня 2015 року у справi № 3-29гсI5.

Згiдно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постановi Верховного Суду України, має враховуватися iншими судами загальної юрисдикцiї при застосуваннi таких норм права.

Позивачем наданао розрахунок пені у гривні за період з 21.03.2015 року по 20.03.2016 року, і згідно цього розрахунку пеня за весь період становить 40551,14 грн.

Між тим, відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу,пені).

З огляду на наведене позивач мав здійснити розрахунок суми пені за період з 19.08.2014 року по 19.08.2015 року ( до мамонту звернення до суду з даним позовом)

Зважаючи на приписи ст. 258 ЦК України та наданий розрахунок пеня може бути стягнута за період з 21.03.2015 року по 19.08.2015 року і становить 16289,09 грн.( а.с. 160-166).

Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 як солідарного боржника, то суд виходить з такого.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором утому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як зазначалося вище у Договорі «Автопакет» №13/2007/2158Фап від 11.09.2007 року положення про поруку були викладені у п.3.1-3.2.12 розділу 3 «Забезпечення виконання зобов'язань».

21.07.2009 року між ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до Договору №1 до Договору «Автопакет» та останній викладено в новій редакції.

При цьому з нової редакції Договору «Автопакет» було виключено положення про забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 шляхом поруки, забезпечення виконання зобов'язань здійснювалось шляхом передачі у заставу транспортного засобу.

Таким чином, на теперішній час у ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов'язання перед ПАТ КБ «Надра», як поручителя, отже, заявлені до неї позовні вимоги не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту і відсоткам є доведеними та обґрунтованими, в частині стягнення пені є доведеними та обґрунтованими в частині - за період з 21.03.20915 по 19.08.2015 року, а в частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 є такими, що не доведені належними і допустимими доказами, і тому на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за кредитом 2994,51 доларів США або 61656,55 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), заборгованість по сплаті відсотків 596,13 доларів США або 12274,23 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), пеня у сумі 16289,09 грн., в іншій частині позову - необхідно відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий має бути стягнутий на користь держави з відповідача у сумі 902,20 грн. ((61656,55 грн. + 12274,23 грн.+16289,09) х 1% =90129,89)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549,551,554,610, 611,612, 1054 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ « Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором «Автопакет» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за Договором «Автопакет» №13/2007/2158Фап від 11.09.2007 року: заборгованість за кредитом 2994,51 доларів США або 61656,55 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), заборгованість по сплаті відсотків 596,13 доларів США або 12274,23 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), а всього 3590,64 доларів США або 73930,88 грн. ( в еквіваленті по курсу НБУ на 12.05.2015 року), . а також пеню у сумі 16289,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь держави судовий збір у сумі 902,20 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.