АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/220/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1565/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретар Бондар О.В.,

з участю представника відповідача Пантело В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області, третя особа - Ярмолинецька районна дирекція кіновідеомережі, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 червня 2016 року,

встановила:

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до Ярмолинецької районної ради Хмельницької області (далі - Рада) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_2 зазначив, що з 1 жовтня 2012 року до 29 квітня 2014 року він працював у Ярмолинецькій районній дирекції кіновідеомережі (далі - Дирекція) на посаді кіномеханіка. В день звільнення Дирекція не виплатила позивачеві 12000 грн. 88 коп. заробітної плати. Повний розрахунок був проведений з ним лише 12 березня 2015 року. Рада як засновник підприємства припинила діяльність Дирекції і має виплатити її працівникам відшкодування за затримку розрахунку.

У зв'язку з цим, ОСОБА_2 просив суд стягнути з Ради на свою користь 13030 грн. 85 коп. середнього заробітку.

Суд залучив Дирекцію до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 червня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що Дирекція не припинена як юридична особа, внаслідок чого Рада не може нести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник Ради Пантело В.В. зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Позивач ОСОБА_4 і представник Дирекції, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що Рада є засновником Дирекції.

З 1 жовтня 2012 року до 29 квітня 2014 року ОСОБА_2 працював у Дирекції на посаді кіномеханіка. В день звільнення Дирекція не виплатила позивачеві 12000 грн. 88 коп. заробітної плати, повний розрахунок був проведений з ним лише 12 березня 2015 року.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В силу ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що зобов'язання з виплати працівникові заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні лежить на роботодавці. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні цього обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Дирекцією, яка на даний час не припинена як юридична особа. Саме Дирекція має сплатити ОСОБА_2 всі суми, що належать йому від підприємства, тому будь-яких підстав для стягнення цих коштів з Ради немає.

ОСОБА_2 відмовився висувати вимоги до Дирекції та залучати її до участі у справі як відповідача, тому суд дійшов правильного висновку, що його позов є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Пунктом 1.5 Статуту Дирекції визначено, що власник (засновник) не несе відповідальність по зобов'язанням підприємства, а підприємство не відповідає по зобов'язанням власника (засновника).

Отже, посилання ОСОБА_2 на те, що Рада має виплатити йому відшкодування за затримку розрахунку при звільненні не ґрунтуються на законі та статутних документах підприємства.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.В. Спірідонова

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.І.Ярмолюк

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Соловйов А.В

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 55