Справа № 304/7/15-ц
Провадження № 2/304/96/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2016 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Чепурнова В. О.,
при секретарі - Ковач М.Ф.,
з участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення його та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: Закарпатська область Перечинський район с.Сімерки, вул. Центральна, будинок № 15, -
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але в судове засідання не зявився, тому, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Також встановлено, що на виконання вказаного зобовязання між позивачем та ОСОБА_2 24 вересня 2008 року був укладений договір іпотеки, згідно якого останній надав в іпотеку будинок загальною площею 57,80 м. кв., який розташований за адресою: с.Сімерки, вул. Центральна, № 15 Перечинського району Закарпатської області (а. с. 9-11).
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу шляхом звернення на предмет іпотеки задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKN7GK від 24 вересня 2008 року в розмірі 88 155 доларів США 73 центи, звернуто стягнення на будинок загальною площею 57,80 кв. м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с. Сімерки, вул. Центральна, № 15 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 24 вересня 2008 року) публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а у позові щодо ОСОБА_3 відмовлено (а. с. 12-13).

Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення не переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений в порядку ст. 40 Закону України «Про іпотеку» про необхідність добровільного звільнення займаного нерухомого майна, що підтверджується відповідним листом від 19 березня 2014 року (а. с. 14-17).

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для застосування положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України у спірних правовідносинах, що склалися між сторонами (виселення осіб з предмета іпотеки, на яке судовим рішенням звернуто стягнення), проживання чи не проживання відповідача (власника іпотечного майна) не має вирішального значення, оскільки визначальною обставиною у спірних правовідносинах з урахуванням предмету позову, є необхідність захисту прав іпотекодержателя та забезпечення йому можливості задоволення боргових вимог за рахунок іпотечного майна, що передбачено вимогами закону та умовами укладеного між сторонами іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пуктами 1 і 2 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові по справі № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року за змістом статей 29, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Судом встановлено, що жилий будинок, з якого позивач просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у даному будинку, був придбаний за рахунок кредиту і є предметом іпотеки (а. с. 11).

В той же час, вирішуючи позовну вимогу позивача в частині виселення інших осіб, які зареєстровані або проживають у даному будинку, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході судового засідання встановлено, що відповідачем у даній справі є одна особа ОСОБА_2. До інших осіб, які можуть бути зареєстровані або проживають у даному будинку, позивачем позову не предявлялося. Отже у суду відсутні правові підстави задовольнити позов в частині виселення інших осіб, які зареєстровані або проживають у даному будинку, оскільки рішення суду не може базуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення підлягає до частового задоволення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 536, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення його та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: Закарпатська область Перечинський район с. Сімерки, вул. Центральна, будинок № 15 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) без надання іншого житла з жилого будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область Перечинський район с. Сімерки, вул. Центральна, будинок № 15.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, МФО 305299) судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: ОСОБА_4