УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнило, та остаточно просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 червня 2008 року у валюті кредиту в розмірі 104 818,13 дол. США та пеню у розмірі 614 214 грн 46 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 03 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено вказаний вище кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 60 000,00 дол. США, що на день укладення договору за курсом НБУ дорівнювало еквіваленту 291 120 грн, а відповідач прийняв зобов'язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних з терміном виконання основного зобов'язання до 04 червня 2018 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував та станом на 01 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 104 818,13 дол. США та 614 214 грн 46 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 54 499,42 дол. США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 50 318,71 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 270 912 грн 73 коп. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом - 343 301 грн 73 коп., та яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 червня 2008 року у розмірі 104 818,13 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24 липня 2015 року становить еквівалент у сумі 2 307 643 грн 98 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» пеню у розмірі 10 000 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року змінено, виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення слова: що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24 липня 2015 року становить еквівалент у сумі 2 307 643 грн 98 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ПАТ «УкрСиббанк», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2015 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», дійшовши обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості по тілу кредиту у його валюті (долар США) та по відсотках за користування кредитом у гривневому еквіваленті у повному розмірі, при цьому зменшивши розмір пені до 10 000 грн, виходячи із засад розумності та справедливості та з урахуванням матеріального становища ОСОБА_4, що відповідає приписами ст. 551 ЦК України та узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року в справі № 6-100цс14.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року в незміненій його частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А.Нагорняк