УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь 16 250 дол. США як суму вкладу за договором від 25 червня 2014 року № 814306/2014, суму нарахованих процентів за користування вкладом - 49,97 дол. США, а всього - 16 299,97 дол. США та моральну шкоду у розмірі 15 тис. грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25 червня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський АкціонернийБанк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») був укладений договір банківського вкладу «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» № 814306/2014, за яким позивач вклала в ПАТ «ВіЕйБі Банк» 16 250 доларів США під 11 % річних з датою вимоги вкладу 25 липня 2015 року.

Після неодноразових звернень позивача до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з проханням повернути грошові кошти за договором вкладу та нараховані проценти відповідачем вказані грошові суми не були повернуті, тому вона звернулася до суду за захистом порушеного права.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва 16 червня 2015 року, позов ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» про стягнення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк на користь ОСОБА_6 251 182, 54 грн. за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» № 814306/2014 від 25 червня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» СлавкінаМ.А. просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на підставі ст. ст. 1060, 1061 ЦК України банки повертають вклади /депозити/ та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківської вкладу /депозиту/ між вкладником і банком. За договором банківського вкладу /депозиту/ незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Вказані вимоги банк перед позивачем не виконав. Позивач письмовою заявою попередила банк про повернення вкладу.

Оскільки позивач на виконання умов договору своєчасно повідомила банк про бажання припинити дію договору та отримати суму вкладу з нарахованими відсотками, але відповідач відмовив їй у задоволенні заяви, то суди, посилаючись на ст. ст. 509, 526, 1060, 1061 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку щодо можливості задоволення позовних вимог про стягнення з банку на її користь суми вкладу і нарахованих відсотків.

Доводи касаційної скарги щодо обмежень на видачу готівкових коштів в іноземній валюті, а також введення тимчасової адміністрації та незаявлення своїх вимог до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку не знайшли свого підтвердження на таких підставах.

Так, відповідно до п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Крім того, із заявою про повернення грошових коштів позивач звернувся 29 вересня 2014 року, рішення суду про повернення банківського вкладу ухвалено 17 листопада 2014 року, а процедура ліквідації банку розпочалася 20 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік