№ 2-894/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Бобровника О. В.

при секретарі: Яковенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа: ОСОБА_3 - про захист прав споживачів та припинення нарахування процентів за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа: ОСОБА_3 - про захист прав споживачів та припинення нарахування процентів за кредитом.

Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що вона є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та користується банківськими послугами відповідача.

06.08.2014 року невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 13 479,23 гривень, які знаходились на картковому рахунку позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та належали позивачу ОСОБА_2

Позивач зазначала, що вказану суму коштів вона не оформляла, не замовляла та не отримувала від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Про сумнівність вказаних операцій позивачем одразу було повідомлено представників банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою вул. Гарматна, буд. 10 відділення банку № 79, заблоковано платіжну карту НОМЕР_2 та отримано нову карту для здійснення погашення щомісячного кредиту на товар у розміні 1040,00 грн. щомісячно (товар у розстрочку, який був оформлений позивачем у торговельній мережі в м. Києві).

08.08.2014 року, позивач подала заяву до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві та за даним фактом Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві було відкрито кримінальне провадження.

Позивач зазначала, що відповідач в супереч наявності кримінального провадження та прохання позивача (вимоги) про припинення нарахування будь-яких процентів за спірною сумою, що викладено у листі від 08.10.2014 р., продовжує нараховувати суму процентів та списувати грошові кошти з банківських карток позивача.

Позивач вказувала на те, що вона отримує заробітну плату через банк відповідача, а відповідач самостійно знімає усі надходження з банківської картки позивача в односторонньому порядку у рахунок погашення кредитних коштів, яких позивач не отримувала та нараховує проценти за користування кредитними коштами, які позивач не отримувала.

Позивач вважає, що зміст спірного публічного договору суперечить частині 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає Закон.

В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просила суд:

- визнати порушення відповідачем прав позивача як споживача банківських послуг, у зв'язку з ненаданням достовірної, повної інформації на отримання інформації щодо користування банківськими послугами;

- припинити нарахування та списання процентів відповідачем за користування кредитним лімітом у сумі 13 479,23 грн. відносно позивача.

Позивач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та не обґрунтованість позову, в зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив, жодних зав чи клопотань до суду не подавав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та користується банківськими послугами відповідача.

Позивач при зверненні до суду посилалась на те, що 06.08.2014 року невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 13 479,23 гривень, які знаходились на картковому рахунку позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та належали позивачу ОСОБА_2 Вказувала, що зазначену суму коштів вона не оформляла, не замовляла та не отримувала від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Про сумнівність зазначених операцій позивачем одразу було повідомлено представників банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою вул. Гарматна, буд. 10 відділення банку № 79, заблоковано платіжну карту НОМЕР_2 та отримано нову карту для здійснення погашення щомісячного кредиту на товар у розміні 1040,00 грн. щомісячно (товар у розстрочку, який був оформлений позивачем у торговельній мережі в м. Києві). 08.08.2014 року, позивач подала заяву до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві та за даним фактом Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження. Позивач зазначала, що відповідач в супереч наявності кримінального провадження та прохання позивача (вимоги) про припинення нарахування будь-яких процентів за спірною сумою, що викладено у листі від 08.10.2014 р., продовжує нараховувати суму процентів та списувати грошові кошти з банківських карток позивача. Вказувала на те, що вона отримує заробітну плату через банк відповідача, а відповідач самостійно знімає усі надходження з банківської картки позивача в односторонньому порядку у рахунок погашення кредитних коштів, яких позивач не отримувала та нараховує проценти за користування кредитними коштами, які позивач не отримувала. Вважає, що зміст спірного публічного договору суперечить частині 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту та не надав в повному обсязі інформацію про умови кредитування як того вимагає Закон. В зв'язку із зазначеним, вважаючи свої права порушеними позивач просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як зазначено у Законі України «Про захист прав споживачів», регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»: споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Вбачається, що 08.08.2014 року, ОСОБА_2 подала до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом заволодіння грошовими коштами, які знаходились на картковому рахунку ОСОБА_2 в ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі поданої заяви було розпочато досудове розслідування за №0006834 від 09. 08. 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 9).

Згідно листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 01. 09. 2014 року №20.1.0.0.0/7-20140821/629, який був наданий у відповідь на письмове звернення ОСОБА_2 від 21. 08. 2014 року вбачається, що за результатами розслідування Служби Безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що транзакції по карті НОМЕР_2 були здійснені через систему LiqPay. Для реєстрації аккаунту в платіжній системі LiqPay необхідно: 1. ввести номер мобільного телефону, який реєструється в якості логіна даної платіжної системи, 2. підтвердити реєстрацію ОТП-паролем, який прийшов на даний номер телефону, 3. підключити карту до аккаунту: вказати номер картки, термін дії картки, а також її CVV-код. Таким чином, для реєстрації аккаунта в платіжній системі LiqPay необхідно мати доступ до реквізитів картки, особистого мобільного телефону. Ознак шахрайства з боку співробітників ПАТ КБ «Приватбанк» не виявлено (а.с. 13).

З огляду на зазначене вбачається, що позивачем були порушені умови і правила надання банківських послуг.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину.

Договір на обслуговування карткового рахунку, укладений між позивачем та ПАТ KБ "ПРИВАТБАНК", у п.п. 1.1.2.1. Умов і правил надання банківських послуг, передбачає наступні обов'язки клієнта. Не передавати Карти, Стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати Карти, стікер PayPass або нанесені на них дані у цілях, не передбачених даним Договором або, що суперечить чинному законодавству. Протягом 10 днів по закінченню терміну дії Карти повернути для ліквідації Карту, а також карти, виготовлені Довіреним особам Клієнта, крім втрачених/ вкрадених і віртуальних карт. 1.1.2.10. Вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) Карт, Стікеру PayPass, ПІНу (персонального ідентифікаційного номеру) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання. 1.1.2.11. Інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати Карти, Стікеру PayPass, ПіНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку, або за телефонами 0 800 500 003 безкоштовно) по Україні, (для дзвінків із-за кордону). 1.1.2.1.18 Клієнт зобов'язаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону та інші контактні дані, що є у розпорядженні Банку. У разі їхньої зміни інформувати про це Банк у термін не пізніше 15 днів з моменту їхньої зміни. Згідно 1.1.5.29. Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, а в разі підключення до послуги "Екстрені гроші" також протягом часу блокування платіжної карти.

Згідно ч. 1. ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначається, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Вбачається, що відомості стосовно умов кредитування були повідомлені споживачу перед укладанням кредитного договору, для запобігання непорозуміння та належного формування договору.

Отже, після узгодження програми кредитування була сформована Анкета/заява позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриваБанку (а.с. 118).

Відповідно до зазначеної Анкети/заяви вбачається, що ОСОБА_2 погодилась з тим, що вказана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ОСОБА_2 та Банком договір про надання банківських послуг. Окрім того згідно сформованої Анкети/заяви також вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, а також зобов'язалась виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Вказане підтверджується власноруч поставленим підписом ОСОБА_2 на сформованій Анкеті/заяві позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриваБанку (а.с. 118).

Слід зазначити, що в процесі розгляду справи позивач не оспорювала достовірність свого підпису на Анкеті/заяві позичальника та не зверталась до суду із клопотанням про призначення по справі почеркознавчої експертизи з метою з'ясування достовірності власного підпису.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З огляду на наведене вище вбачається, що твердження позивача ОСОБА_2 щодо того, що її, як споживача банківських послуг, не було в повній мірі та достовірно проінформовано щодо умов користування банківськими послугами, чим порушено її права, як споживача послуг, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Щодо вимоги позивача про припинення нарахування та списання процентів за користування кредитним лімітом у сумі 13 479,23 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до п п. 1.1.3.2.3. Умов і правил надання банківських послуг передбачено - Банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру представленого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Також, збільшення кредитного ліміту передбачено і в самому договорі, який клієнт уклав з банком.

Умови кредитного договору, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідають ст. 1054 Цивільного кодексу України, в якій передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у встановлений договором строк і сплатити встановлені відсотки.

З огляду на викладене вище вбачається, що жодна із обставин, на які посилалась позивач при зверненні до суду з даним позовом не буда доведена належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 638, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 11, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: