Номер провадження: 22-ц/785/556/16
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року,

встановила:

В червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 15.08.2007 року Банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 52 983 доларів США, зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 15.08.2027 року.В забезпечення кредитних забов"язань ОСОБА_3 уклав з Банком договір іпотеки від 15.08.2007р. відносно однокімнатної квартири АДРЕСА_1

Внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість на загальну суму 58 314,52 доларів США, що еквівалентно 679 169 гривень 15 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 46 691,72 доларів США, що еквівалентно 543 802,40 грн.;

- в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 810,94 доларів США, що еквівалентно 9 444,74 грн.;

- заборгованості за відсотками - 6 055,42 доларів США, що еквівалентно 70 525,39 грн.;

- в т.ч. простроченої заборгованості за відсотками - 5 410,69 доларів США, що еквівалентно 63 016,45 грн.;

- пені за прострочення кредиту та відсотків - 5 567,38 доларів США, що еквівалентно 64 841,36 грн.

Врахунок погашення заборгованості Банк просив звернути стягнення на зазначену квартиру шляхом продажу на прилюдних торгах.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що неможливо звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює заборону відчуження спірного майна.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не ґрунтується на законі та не підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору від 15.08.2007 року Банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 52 983 доларів США, зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 15.08.2027 року.В забезпечення кредитних забов"язань ОСОБА_3 уклав з Банком договір іпотеки від 15.08.2007р. відносно однокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 36,1 кв.м.

Внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість на загальну суму 58 314,52 доларів США, що еквівалентно 679 169 гривень 15 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 46 691,72 доларів США, що еквівалентно 543 802,40 грн.;

- в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 810,94 доларів США, що еквівалентно 9 444,74 грн.;

- заборгованості за відсотками - 6 055,42 доларів США, що еквівалентно 70 525,39 грн.;

- в т.ч. простроченої заборгованості за відсотками - 5 410,69 доларів США, що еквівалентно 63 016,45 грн.;

- пені за прострочення кредиту та відсотків - 5 567,38 доларів США, що еквівалентно 64 841,36 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З паспорта ОСОБА_3 та посвідки на постійне проживання в Україні вбачається, що ОСОБА_3 не є громадянином України, зареєстрований в АДРЕСА_2(а.с.11,12,91). Однак в зазначеній квартирі не проживає, в зв'язку з чим не отримував численні повістки про виклик в судові засідання.

Іпотечна однокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 36,1 кв.м. є власністю ОСОБА_3 та може вважатися місцем проживання. В справі відсутні відомості про те, що у власності відповідача знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Колегія суддів вважає, що на спірну іпотечну квартиру поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі цього Закону позов про звернення стягнення на іпотечну квартиру не підлягає задоволенню.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах у справах №6-1644цс15 від 21.10.2015року, №6-1534цс15 від 04.11.2015року, №6-цс15 від 11.11.2015року, № 6-1249цс15 від 25.11.2015 року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Судовий збір, сплачений Банком при подачі позову в сумі 3 654 грн. та сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 1 827 грн., а всього в сумі 5 481 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Банка на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 січня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Плигіною Ж.О. 15.08.2007 року, за реєстровим №5193, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 15.08.2007 року, реєстраційний №2285235, шляхом продажу на прилюдних торгах, зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки у відповідності до ч.6 ст.38 Закону «Про іпотеку» на підставі оцінки квартири суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0030/74/80011 від 15 серпня 2007 року на загальну суму 58 314,52 доларів США, що еквівалентно 679 169 гривень 15 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 46 691,72 доларів США, що еквівалентно 543 802,40 грн.;

- в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 810,94 доларів США, що еквівалентно 9 444,74 грн.;

- заборгованості за відсотками - 6 055,42 доларів США, що еквівалентно 70 525,39 грн.;

- в т.ч. простроченої заборгованості за відсотками - 5 410,69 доларів США, що еквівалентно 63 016,45 грн.;

- пені за прострочення кредиту та відсотків - 5 567,38 доларів США, що еквівалентно 64 841,36 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1304-VІІ«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_3 користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати в сумі 5 481 гривню.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська