Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/88/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Гонтаренко Т. М.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Франко В.А.

Суддів - Сукач Т.О., Чельник О.І.

при секретарі - Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та просила:

- визнати порушення зобов'язання ПАТ «УкриСиббанк» в частині невиконання умов визначених змістом додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року до споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року;

- визнати порушення зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача п.9.4 споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року;

- визнати порушення ПАТ «УкрСиббанк» прав споживача в частині порушення зобов'язання, ненадання споживачу графіка погашення кредиту, сукупної вартості кредиту, що позбавило споживача можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту.

Зазначала, що між акціонерним інноваційним банком АТ «УкрСиббанк», в особі Центрального регіонального департаменту АКБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та нею, укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року, предметом якого є зобов'язання Банком надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 275000 доларів США, а також сплатити проценти, комісії і на умовах, визначених зазначеним договором. Процентна ставка встановлена 12,30% відсотків річних.

02.02.2009 року сторонами було укладено додаткові угоди №1 та №2 до вказаного споживчого кредиту, а також укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 21.02.2007 року.

В ухвалі Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.04.2014 року, а також в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 12.06.2014 року зазначено, що під час розгляду справи та ухвалення рішення від 20.04.2011 року судом не досліджувалась та не бралася до уваги додаткова угода №1 від 02.02.2009 року до договору споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року.

Із вище зазначеного вбачається, що відповідач порушив зобов'язання, без повідомлення споживача в односторонньому порядку розірвав додаткову угоду №1 від 02.02.2009року.

Відповідно до п.9.4 договору, зміни до договору оформляються шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до нього, крім випадків, коли цим договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладення будь-яких додаткових угод.

ПАТ «УкрСиббанк» порушив права споживача, не надав графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (додаток №1/1), що є невід'ємною частиною додаткової угоди №1, яка є невід'ємною частиною до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року.

Споживач був свідомо позбавлений банком можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту.

Також банк свідомо надав до суду неправдиву інформацію стосовно споживчого кредиту та додаткової угоди №1, чим ввів суд в оману.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Суд визнав порушенням зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» в частині невиконання умов визначених змістом додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року до споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року; визнав порушенням зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк», в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача (п.9.4) споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року; визнав порушенням ПАТ «УкрСиббанк» прав споживача ОСОБА_2 в частині порушення зобов'язання, ненадання споживачу графіка погашення кредиту, сукупної вартості кредиту, що позбавило її можливості належного виконання свого обов'язку по сплаті кредиту

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» в доход держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Справа була предметом розгляду судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2015 року було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з тих підстав, що обраний позивачкою спосіб судового захисту не грунтується ні на законі ні на договорі і не може в повній мірі захистити або поновити її права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційний суду, зокрема зазначив в своїй ухвалі, що апеляційний суд у порушення принципу диспозитивності (ст.11 ЦПК України) зазначив, що позивачка невірно обрала спосіб судового захисту, протее суд не звурнув уваги на вищенаведені норми права про право позивачки обирати способи судового захисту, які відповдають вимогам закону, та на положення с.1 ст.12 України про те, що особа здійснює свої цивльні права вільно, на свій розсуд( а.с.55-56 т.2).

В судовому засідання апеляційного суду, яке проходило в режимі відео конференції представник ПАТ «Укрсиббанк» в першому засіданні, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечив против доводів апеляцйної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком АТ «УкрСиббанк», в особі Центрального регіонального департаменту акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» (після зміни найменування - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року.

Предметом договору є зобов'язання Банку надати Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути грошові кошти, у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 275 000 доларів США та сплатити проценти, комісії, на умовах, визначених Договором.

Вказана сума договору дорівнює еквіваленту 1388750 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, процентна ставка встановлена 12,30% відсотків річних.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що зміни до Договору оформляються шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до нього. крім випадків, коли цим Договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладення будь-яких додаткових угод.

02.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року укладена Додаткова угода №1(т.1 а.с.10).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2010 року, у справі за №3-1627/2010, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2011 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»про визнання недійсними умов кредитного договору та визнання незаконним збільшення процентної ставки за кредитним договором та визнано незаконним нарахування Публічним акціонерним товариством «Укарсиббанк» сум за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за довогором №0 від 21.02.2007 у розмірі 12,30% від 21 лютого 2007 року, 24,60% з 22 березня 2008 року та 28,60% з 08 липня 2008 року з припиненням відповідного нарахування в подальшому; Визнано недійсним п.1.3 Додаткової угоди №1 до договору (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації) від 02 лютого 2009 року в частині визначення розміру ануїтентного платежу, та визнано недійсною Додаткову угоду №2 до договору (щодо зміни схеми погашення кредиту) від 2 лютого 2009 року (а.с.191-193,194-195 т.1).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2011 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителя, на користь банку заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, в сумі 23858856,83 грн., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року становить 229419,01 доларів США (т.1 а.с.239-240, 241-242).

Вищевказане рішення від 20.04.2011року було ухвалено на підставі розрахунку заборгованості з врахуванням уточнень, пов»язаних з ухваленням Світловодським міськрайонним судом рішення від 10листопада 2010 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2011 року щодо недійсності окремих пунктів договору та додаткових угод до нього.

Тобто, встановлено, що під час розгляду справи №2-18/11 та ухвалення рішення від 20 квітня 2011 року про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 23858856,83 грн. судом не досліджувалися та не бралися до уваги додаткові угоди №1 та №2 від 2 лютого 2009 року до договору споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року та додаткова угода №1 від 2 лютого 2009 рок до договору поруки від 21 лютого 2007 року, з тих підстав, що вони були визнані вищезазначеними судовими рішеннями недійсними, а не з тих підстав, як посилається позивач в позові, що банк порушив зобов'язання і без повідомлення позивача, в порушення п.9.4 договору в односторонньому порядку розірвав додаткову угоду №1 від 02.02.2009 року .

А відтак позовні вимоги про визнання порушення зобов'язання ПАТ «УкриСиббанк» в частині невиконання умов визначених змістом додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року до споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року; визнання порушення зобов'язання ПАТ «УкрСиббанк» в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача п.9.4 споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року; є безпідставним, нічим не підтвердженим та таким, що заперечується вищезазначеним доказам і задоволенню не підлягає.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2011 року було задоволено частково касаційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк» та скасовано рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2011 року в частині вирішення позову про визнання недійсними Додаткової угоди №1 від 2 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту 0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації та додаткової угоди №2 від 2 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни схеми погашення кредиту. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції(а.с.18-19 т.2).

Суд касаційної інстанції зокрема зазначив в свої ухвалі від 20 липня 2011 року, що суди не врахували, що ОСОБА_2 не заперечувала підписання додаткові угоди власноручно, а її посилання на те, що вона не уважно вивчила їх зміст перед підписанням (а.с.88) само пособі не може бути підставою для визнання угод недійсними через їх невідповідність нормам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Зазначив також суд касаційної інстанції, що посилання в судових рішеннях на відсутність у додаткових угодах №№1,2 від 2 лютого 2009 року додатку у вигляді детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки та розміром платежів та графіком їх погашення є безпідставним, оскільки такі графіки мстяться в матеріалах справи на а.с.57-61. (т.2 а.с.18-19).

З врахуванням вище викладеного колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача в позові і представника позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відео конференції на те, що ПАТ «УкрСиббанк» порушив права ОСОБА_2, як споживача, не надав графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (додаток №1/1), що є невід'ємною частиною додаткової угоди №1, яка є невід'ємною частиною до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року і позивач була свідомо позбавлена банком можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту.

А відтак і позовна вимога про визнання порушення ПАТ «УкрСиббанк» прав споживача в частині порушення зобов'язання, ненадання споживачу графіка погашення кредиту, сукупної вартості кредиту, що позбавило споживача можливості на належне виконання свого обов'язку по сплаті кредиту є нічим не обґрунтованою, а тому на думку колегії задоволенню не підлягає. До того ж, вбачається, що ця позовна вимога випливає з додаткової угоди №1від 02.02.2009 року, яка як вже зазначалось була визнана недійсною на час ухвалення рішення судом першої інстанції від 20.04.2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2. та ОСОБА_3 за кредитним договором.

Також встановлено, що при новому розгляді справи рішенням Світловодського міськрайонного суду, від 10.05.2012 року, (т.1 а.с.187-188) у цивільній справі за №2-1260/11 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ПАТ «Дельта Банк», визнано недійсними Додаткову угоду №1, від 02.02.2009 року, до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року, щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації та Додаткову угоду №2 від 02.02.2009 року, до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року, щодо зміни схеми погашення кредиту.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.02.2013 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» визнано недійсною додаткову угоду №1, від 02.02.2009 року, до договору поруки, від 21.02.2007 року (т.1 а.с.204).

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 року у справі «2-18/11, яка ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 12.06.2014 року залишена без змін, залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Світловодського міськрайонного суду від 20 квітня 2011 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором (т.1 а.с.11-14,15-17).

Зокрема, суд першої інстанції в своїй ухвалі від 16 квітня 2014 року зазначив, що не є ново виявленими обставинами і рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 лютого 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ПАТ „УкрСиббанк" про визнання недійсною додаткову угоду №1 від 2 лютого 2009 року до договору поруки від 21 лютого 2007 року та рішення Світловодського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року у справі за ОСОБА_2 позовом до ПАТ „УкрСиббанк" про захист прав споживача яким її позов задоволено та визнано сфальсифіковану та підроблену банком додаткову угоду №1 від 2 лютого 2009 року по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року - недійсною, оскільки вказані рішення не впливають на розмір заборгованості, стягнутої з відповідачів на користь банку, тобто вони не є нововиявленими обставинами для перегляду рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вище вже зазначалось, що під час розгляду справи та ухвалення рішення від 20 квітня 2011 року про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором судом в сумі 23858856,83 грн судом не досліджувалися та не бралися до уваги додаткові угоди №1 та №2 від 2 лютого 2009 року до договору споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року та додаткова угода №1 від 2 лютого 2009 рок до договору поруки від 21 лютого 2007 року, з тих підстав, що ці угоди були визнані судовими рішеннями недійсними, а не з тих підстав, що в односторонньому порядку банк від них відмовився.

А тому позовна вимога позивача визнати порушенням зобовязання ПАТ «Укрсиббанк» в частині односторонньої зміни умов договору, без повідомлення споживача -п.9.4 споживчого кредитного договору № 0 від 21 лютого 2007 року є надуманною та безпідставною.

Вбачається що позивачка ОСОБА_2 протягом 2013 року неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про надання їй можливості ознайомитися з оригіналами документів кредитної справи споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року, оскільки у неї виникли сумніви відносно руху коштів з поточного рахунку позичальника, сум, зазначених в меморіальних валютних ордерах до вказаного кредитного договору, додаткових угодах (підпис на яких вчинено невідомою особою від її імені), а також просила надати їй роз'яснення з приводу постійних змін без її відома, даних та термінів дії споживчого кредитного договору.

Заяви позивача отримувались банківською установою, але тільки 22.07.2014 року вона отримала відповідь про те, що на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, від 08.12.2011 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», Банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитними договорами, що були укладені між ОСОБА_5 та Банком і що для отримання інформації щодо обслуговування кредитних правовідносин їй треба звернутися до нового кредитора АТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.34-45).

Відповідно до висновку експерта №563 від 10.10.2013 року, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 (т.1 а.с.91-95), підписи котрі виконано від імені ОСОБА_2 у графах «Позичальник» «Оригінал даної Додаткової угоди отримано 02 лютого 2009 р.» «Позичальник в особі представника» в Додатковій угоді №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року, виконано не громадянкою ОСОБА_2, а іншою особою.

З листа ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.136) слідує, що оригінали документів кредитного договору №0 від 21.02.2007 року, передані ПАТ «Дельта Банк» по акту прийому - передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.

З листа АТ «Дельта-Банк» слідує, що згідно реєстру оригінали кредитної справи №0 від 21.02.2007 року АТ «Дельта Банк» не передавалися (т.1 а.с.109, 126).

Але, знову ж таки, ці обставини не впливають на розмір кредитної заборгованості, стягнутої з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рішенням Світловодського міськрайонного суду від 20.04.2011 року

Інших позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за невиконання умов договору до сторін банком не пред»являлось.

Встановлено, що у справі, що переглядається, позивачка ОСОБА_2, як на підставу для визнання порушення банком п.9.4 кредитного договору, у позовній заяві вказує на односторонню відмову відповідача від виконання умов додаткової угоди №1 від 02.02.2009 року.

Матеріали справи містять рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.05.2013 року, яким апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а заочне рішення Світловодського міськрайонного суду від 18 січня 2013 року скасовано в частині визнання ПАТ «Укрсиббанк» умов кредитного договору та в частині стягнення з цього банку судового збору. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання порушення ПАТ «Укрсиббанк» умов договору а саме п.9.4 споживчого кредитного договору №0 від 21.02.2007 року відмовлено.(а.с.243-244 т.1).

З даного рішення вбачається, що у справі в якій апеляційним судом Кіровоградської області 22.05.2013 року ухвалено рішення, позивачка ОСОБА_2 просила визнати порушення ПАТ «УкрСиббанк» умов договору п.9.4 кредитного договору з тих підстав, що вона ніколи не укладала з банком договору терміном дії з 21.02.2007 року по 2009 рік та не підписувала ніяких змін до договору та не була повідомлена про такі зміні.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що вимоги позивачки ОСОБА_2 щодо порушення відповідачем п.9.4 кредитного договору вже були предметом розгляду і є рішення суду яке набрало законної сили, а тому є підстави для закриття провадження у справі з підстав визначених ст.205 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 пояснював, що існує дві Додаткових угоди №1 від 02.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0, які різняться за своїм змістом. Одна додаткова угода, що була предметом розгляду Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 10 травня 2012 року по справі №2-1260/11(а.с.187-18 т.1) з приміткою «щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації».

Інша додаткова угода №1 від 02.02.2009 року у справі, що переглядається апеляційним судом, але без примітки «щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації» та іншого змісту (т.1 а.с.10).

Проте, як вище вже було зазначено, рішення Світловодського міськрайонного суду від 20.04.2011 року про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було винесено без врахування будь-яких Додаткових угод.

І також вже зазначалось, було встановлено що визнання недійсними додаткових угод не впливає на розмір стягненої кредитної заборнованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 23858856,83 грн., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року становить 229419,01 доларів США.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакш, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Уодексу в межаї заявлених ними вимог і надідставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача акцентував увагу на те, що було визнано Додаткові угоди до кредитного договору недійсними, що було сфальшовано підписи на додатковій угоді.

Безпідставно зазначив, що до справи не стосуються ухвали першої та апеляційної інстанції про перегляд справи за нововиявленими обставинами.

Проте, як вище вже зазначалось, в позовній заяві ОСОБА_2 даної справи, йдеться посилання на ухвалу Світловодського міськрайсуду від 16.04.2011 року та ухвалу Апеляційного суду від 12.06.2014 року на підставі яких було сформовано позовні вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що не грунтуються на законі та доказах.

Порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів :

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Гловуюча суддя:

Судді: