Справа №585/2466/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/1571/16 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Ільченко Лариса Ігорівна, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 та просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким посвідчено право на спадщину ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, визначити їй додатковий строк терміном в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 та перерозподілити спадщину між нею та ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом у розмірі ? спадкового майна кожному.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем за законом після смерті матері. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом, є її вітчим ОСОБА_4, який прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. В грудні 2013 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л. І. з метою оформлення свого права на спадщину. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було в усній формі відмовлено з посиланням на довідку сільської ради про те, що єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_4 Після того вона перебувала на лікуванні у медичному закладі з 24.01.2014 року по 03.02.2014 року. В 2016 році позивач звернулася до фахівця в галузі права та отримала роз'яснення щодо порядку та процедури оформлення спадщини. Вважає, що її правова необізнаність та хвороба, є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу , в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вона пропустила вказаний строк з поважних причин, а саме у період з 08.12.2013 року по 30.12.2013 року її чоловік перебував у медичному закладі з тяжкою хворобою, після чого, до весни 2014 року, потребував її постійного цілодобового догляду. Вказана обставина підтверджується довідкою, яку вона змогла надати тільки при подачі апеляційної скарги, тому просить врахувати. Крім того, у неї погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим вона з 24.01.2014 року по 03.02.2014 року також перебувала у медичному закладі на лікуванні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

Заповіт від її імені за життя не посвідчувався. Спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_4, який постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини (а.с. 17, 21, 35).

25.02.2015 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, а саме на земельну ділянку площею 2,5178 га, розташовану на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 14).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34139078 від 25.02.2015 року, право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі вказаного свідоцтва (а.с. 16).

Позивач ОСОБА_3 є дочкою померлої ОСОБА_6 від іншого шлюбу та зареєстрована за адресою в с. Діброва Роменського району Сумської області (а.с. 11, 18, 19, 35).

Після відкриття спадщини позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса не зверталася.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини через недоведенність поважності причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а також виходив із безпідставності решти заявлених позовних вимог. При цьому суд зазначив, що правова необізнаність не є поважною причиною пропуску такого строку, а лікування у медичному закладі не позбавляло позивача можливості протягом попередніх п'яти місяців звернутись із заявою про прийняття спадщини чи надіслати її поштою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12 , яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма судами України при вирішенні спорів у подібних спірних правовідносинах.

Отже, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

При цьому, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можна вважати: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Відповідно до узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 року № 6 "Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування", судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту проживання однією сім'єю, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_3 посилалась на необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини , а також на те, що стан її здоров`я перешкоджав звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийнятття спадщини у встановлений законом строк, на підтвердження чого вона надала відповідні медичні документи.

Як убачається із довідки Дібровського фельдшерського пункту від 11 листопада 2015 року №15 яка була надана позивачем ОСОБА_3, остання стоїть на «Д» обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба та з 25 січня 2014 року по 03 лютого 2014 року знаходилася на амбулаторному лікуванні у фельдшерському пункті. ( а.с. 20)

Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не свідчать про неможливість подання нею цієї заяви у встановлений законом строк та не пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цієї дії і тому не можуть бути підставою для визначення їй додаткового строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

На думку колегії суддів, наданих позивачем доказів недостатньо для підтвердження поважності причин, які перешкоджали позивачу звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Доводи апеляційної скарги позивачки щодо неврахування судом того, що вона за станом свого здоров'я , а також з у зв'язку із необхідністю здійснення постійного догляду за своїм чоловіком, який через тривалу хворобу та послідуюче довготривале лікування потребував стороннього догляду не могла здійснювати поїздки та своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки згідно з п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Однак позивачкою ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження того, що стан її здоров'я перешкоджав реалізувати її право, як спадкоємця, шляхом направлення до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 через поштове відділення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні та наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду та ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 313-315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -