Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/141/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

19.01.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненка В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 серпня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, знесення самочинно побудованих об'єктів, -

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, знесення самочинно побудованих об'єктів.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 серпня 2015 року позов задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у користуванні гаражем, шляхом зобов'язання відповідача демонтувати поребрики та бордюри з подальшим їх влаштуванням відповідно до схематичного плану проїзду відповідно до додатку «№ 5» висновку експерта від 29.05.2015 року № 96, демонтувати одну секцію паркану за літ. «№ 4», зрізати дерево. Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що сторони є співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 в якому кожному належить ізольоване житлове приміщення з окремим входом та відповідною частиною надвірних будівель, де частка позивачки складає 2/3 його частини, відповідача - 1/3. Житловий будинок розташований на земельній ділянці 683,7 кв.м., що має один в'їзд / виїзд/. Сторони є користувачами присадибної земельної ділянки, яка умовно поділена на дві частини, проїжджа частина якої проходить по ділянці відповідача і знаходиться у загальному користуванні сторін. Угоду щодо порядку користування земельною ділянкою, сторони не укладали, але ураховуючи, що кожен має на ділянці господарські споруди, певною мірою такий порядок був визначений. Фактичне користування земельною ділянкою у відповідності до вартості будинку сторонами не визначалась.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначала, що перешкодою до вільного проїзду до гаражу є добудовані відповідачем до належної йому частини житлового будинку приміщення А3,А4 та металева огорожа (сітка) №4, які є самочинними. Просила усунути перешкоди у здійсненні права користування гаражем, шляхом знесення об'єктів самочинного будівництва відповідача А3,А4, демонтувати поребрики та бордюри, одну секцію бетоннометалевої огорожі (сітка)№4, зрізати дерево, відшкодувати понесені нею судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд повно і об'єктивно встановив обставини справи, правильно визначився з нормами матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Як свідчать матеріали справи і встановлено судом, сторони у період 1999-2003рр. за погодженням один одному побудували: позивачка - гараж (лит."Л"), а відповідач до належної йому частини будинку добудував приміщення А3,А4, встановив металеву огорожу(сітка) №4 та облаштував місце загального користування декоративним бордюром.

Гараж «Л» побудований позивачем у 1999 році і згідно з даними паспорту на домоволодіння та плану земельної ділянки до нього, розробленого 22.03.2000р., позивач мала вільний проїзд до свого гаражу літ."Л" упродовж житлового будинку відповідача визначеного А,а,А1, до відбувшихся пізніше добудов А3,А4.

Приміщення добудови А3,А4 до належної відповідачу ОСОБА_3 частини будинку не здані в експлуатацію, проте матеріалами справи підтверджується, що їх будівництво здійснено за згодою співвласниці ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12.07.1995р. № 462 «Про розгляд заяв громадян про надання дозволу на будівництво нових житлових будинків і господарських будівель в існуючих домоволодіннях» та виданого на його підставі дозволу управління по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористуванню виконавчого комітету Кіровоградської міської ради.(а.с.39-40). Як слідує з наведеної у технічному паспорті на будинок від 04.07.2013 р. характеристики будинку, господарських будівель та споруд прибудова А3 здійснена відповідачем у 1996 році, А4 - у 2003 році(а.с.10-13).

Матеріалами справи підтверджується, що у власності та користуванні позивача знаходиться автомобіль DACIA(а.с.144-145).

Посилання останньої на те, що перешкоди у вільному проїзді до гаражу виникли через недостатню його ширину, зокрема й через добудови А3,А4, підтверджуються висновками судової будівельно-технічної експертизи, висновки якої не спростовані стороною відповідача і були покладені судом на обґрунтування рішення.

Зокрема, експерт з посиланням на роз'яснення листа Державного комітету України з будівництва та архітектури, зазначає, що ширина проїзду на території земельної ділянки індивідуальної забудови нормативно не визначена і встановлюється з урахуванням безпеки проїзду автотранспорту в залежності від плану забудови, з урахуванням вимог пожежної безпеки, санітарних норм.

Обраний судом спосіб усунення перешкод забезпечує співвласнику будинку ОСОБА_4 безперешкодне і безпечне користування належним їй майном та є співмирним, оскільки також створюється небезпека пошкодження і будівель А3,А4, що належать відповідачу. Усунення перешкод шляхом демонтажу однієї секції паркану(металевій сітки) та декоративних бордюр фактично не змінює порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у загальному користуванні та у користуванні відповідача, отже права співвласника ОСОБА_3 не є обмеженими.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, які б були підставою для скасування або зміни рішення суду.

Керуючись ст..303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: