Справа №589/959/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидорчук О. М.
Номер провадження 22-ц/788/23/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Шосткинського міжрайонного прокурора

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Сумській області

про визнання майна особистою приватною власністю дружини,

в с т а н о в и л а :

25 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з названим позовом, просила суд визнати право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 як на таке майно, що було придбане за кошти, які належали їй особисто до шлюбу, та зняти арешт на вказану квартиру, який був накладений постановою слідчого СУ УМВС України в Сумській області від 12.02.2009 р. (номер запису про обтяження 7602144 від 16.02.2009 р.).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2015 за заявою ОСОБА_3 залишено без розгляду її позов до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Сумській області в частині вимоги про звільнення майна з-під арешту ( ас. 63).

Рішенням суду від 20 травня 2015 року позов задоволено .

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана ОСОБА_3 за кошти, що належали їй особисто до шлюбу з ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 844,50 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

11 серпня 1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (а.с. 6).

04 березня 2014 року відділом РАЦСу по м. Шостка за актовим записом № 20 зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ас. 42).

26 травня 1997 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 4677 грн. (а.с.7).

Ринкова вартість названої квартири станом на 21 січня 2015 року складає 84 450 грн. ( ас. 20).

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2011 року чоловіка позивачки - ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та з застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Названим вироком суду також стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_6 4959,35 грн., на користь ОСОБА_7 33540 грн., на користь ОСОБА_8 33460 грн., на користь ОСОБА_9 18211,48 грн., на користь ОСОБА_10 60840 грн., на користь ОСОБА_11 76460 грн., на користь ОСОБА_12 38200 грн. ; стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати 2199 грн. 60 коп., 375 грн. 60 коп., 375 грн. 60 коп.

Під час розслідування кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 постановою слідчого управління УМВС України в Сумській області від 12 лютого 2009 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ( ас.9).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що вищевказана квартира зареєстрована за ОСОБА_3 та обтяжена арештом на підставі постанови слідчого СУ УМВС України в Сумській області від 12 лютого 2009 року (а.с.9).

З матеріалів справи також вбачається, що виданий на підставі вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2011 року виконавчий лист про конфіскацію належного ОСОБА_4 майна був втрачений.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 січня 2016 року було задоволено подання в.о. начальника відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області про видачу дублікату виконавчого листа про конфіскацію належного ОСОБА_4 майна.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що спірна квартира була куплена нею за кошти, які батьки подарували їй до шлюбу. На підтвердження названих доводів позивачка посилалась на письмові докази стосовно доходів її батька за час до її шлюбу, а також на покази свідків ОСОБА_13 (мати позивачки) та ОСОБА_14

Задовольняючи позов, суд першої інстанції поклав в основу своїх висновків вищенаведені обставини, а також визнання позову відповідачем та прийшов до висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 була набута позивачкою хоч і під час шлюбу з відповідачем, однак за її особисті кошти.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах та їх належної правової оцінки. Постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинного на час виникнення спірних правовідносин (набуття позивачкою спірної квартири у власність) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 24 КпШС України передбачалось, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

За ст. 244 ЦК УРСР ( 1963 р.) договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Згідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З наведених норм права вбачається, що під час розгляду справи позивачка не надала належних (тобто нотаріально посвідченого договору) доказів на підтвердження своїх доводів про дарування їй до шлюбу коштів, достатніх для придбання спірної квартири, та не надала належних доказів (тобто письмових), які б підтверджували що спірна квартира була куплена нею під час шлюбу за кошти, які належали особисто їй до шлюбу.

Покази свідків відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України в даному випадку не можуть вважатися належними доказами .

За наведених обставин висновок суду про доведеність позову не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання ОСОБА_4 позову не може бути підставою для його задоволення, оскільки це суперечить закону, т.я. вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2011 року ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна і вирок суду у цій частині відповідно до ст. 124 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

При цьому колегія суддів виходить з того, що право власності ОСОБА_3 на належну їй частку у спірній квартирі як спільному майні подружжя ніким не оспорюється ; право власності ОСОБА_3 на цю частку підтверджується договором купівлі-продажу від 26 травня 1997 року на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а тому відсутні підстави для визнання за позивачкою права власності на частку у спірній квартирі у судовому порядку.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп.2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Шосткинського міжрайонного прокурора задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -