У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № СNКМАК00040010, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 8914,46 дол. США на купівлю автомобіля, а також у розмірі 2 040,81 дол. США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,96% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 25 вересня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором сторони 25 вересня 2006 року уклали договір застави рухомого майна, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль ГАЗ 3302-14.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 04 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 38 880,31 доларів США, з якої 4 315, 59 доларів США - заборгованість по кредиту, 9 310,16 доларів США - заборгованість із сплати процентів, 378,93 доларів США - заборгованість із сплати комісії, 24875,63 доларів США - пеня, що підтверджується розрахунком (а. с. 5-6).

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 38 880, 31 дол. США, що за курсом НБУ складає 844 091 грн 53 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБак» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2009 року було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ГАЗ 3302-14, шляхом продажу заставного автомобіля ЗАТ КБ «ПриватБанк».

17 березня 2010 року автомобіль був вилучений банком у ОСОБА_4 і реалізований, а отримані грошові кошти, відповідно до меморіального ордеру від 17 жовтня 2013 року № 1 було перераховано банком у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Суди, відмовляючи у задоволені позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача із пропуском передбаченого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, оскільки строк виконання кредитного договору встановлено до 25 вересня 2010 року, а з позовом до ОСОБА_4 банк звернувся у жовтні 2015 року.

Доводи касаційної скарги про те, що строк позовної давності було перервано зарахуванням коштів від реалізації автомобіля, на який було звернуто стягнення за рішенням суду, необґрунтовані, оскільки дії банку із зарахування 17 жовтня 2013 року отриманих від реалізації автомобіля коштів в рахунок погашення заборгованості не свідчать про те, що відповідач визнав наявність у нього заборгованості за кредитним договором та про переривання строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
Л.М. Мазур
О.В. Попович