Номер провадження: 22-ц/785/1135/16
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Військової академії (м. Одеса) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Військової академії (м. Одеса), третя особа - Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 1-3), який уточнив в ході розгляду справи (а. с. 34-37) та просив: зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок заборгованості по оплаті за користування житлом (квартирної плати) та комунальними послугами (централізоване опалення, постачання холодної води та водовідведення, електроенергію) за період з 01.03.2014 року по 31.04.2015 року з урахуванням пільги у вигляді 100% знижки в межах норм, передбачених законодавством, виключивши із суми нарахованої заборгованості 2 442, 24 грн. - заборгованість за плату за користування житлом, 2 615,04 - за опалення, 125,83 грн. - за постачання холодної води та водовідведення, 574,79 грн. - за електроенергію; зобов'язати відповідача здійснювати нарахування по оплаті вищевказаних послуг з урахуванням 100% знижки в межах норм, передбачених законодавством.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що він є ветераном військової служби та інвалідом війни другої групи, проживає з сім'єю (дружиною та сином) в гуртожитку АДРЕСА_1 на підставі спеціального ордеру на жилу площу.

Відповідно до договору про надання житлово-комунальних послуг, Військовою академією (м. Одеса) йому надаються житлово-комунальні послуги, які включають в себе: централізоване опалення, централізоване холодне водопостачання та водовідведення, електропостачання.

Стверджуючи, що за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому надано право на пільги за вищезазначені послуги, позивач просив його позов задовольнити.

Як зазначено в рішенні суду, в судовому засіданні в суді першої інстанції позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача - Військової академії (м. Одеса) в останнє судове засідання не з'явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Протягом розгляду справи заперечував проти задоволення позову, визнаючи, однак, що ОСОБА_3 має право на пільги, проте стверджував, що гуртожиток, в якому проживає позивач не обладнаний технічно (відсутні окремі лічильники) для того, щоб здійснити йому нарахування пільг за користування житлово-комунальними послугами в межах мінімальних норм, встановлених законодавством. Представник третьої особи - Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської Ради вважав, що ОСОБА_3 має право на пільги як ветеран військової служби та інвалід 2 групи, водночас, технічно провести відшкодування таких витрат за рахунок бюджету не представляється можливим, оскільки Військова академія не узгодила тарифи на послуги, позивач не має договору із ВАТ «Одесаобленерго», а витрати за водопостачання та водовідведення в повному обсязі відшкодовані.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_3 по оплаті за користування житлом (квартирної плати) та користування комунальними послугами (центральне опалення, постачання холодної води та водовідведення та електрична енергія) за період з 01.03.2014 року по 31.04.2015 року з урахуванням пільги у вигляді 100 (сто) відсоткової процентної знижки в межах норм передбачених чинним законодавством України. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 та Військова академія (м. Одеса) подали апеляційні скарги на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року, в яких просять: ОСОБА_3 рішення суду від 28.10.2015 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права; Військова академія (м. Одеса) - скасувати рішення суду від 28.10.2015 року та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що при розгляді даної справи, судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності висновку суду обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Третьою особою рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні позивач і його представник підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 04.01.2008 року, згідно якого пред'явник останнього має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби.

За посвідченням серії НОМЕР_2 від 16.04.2014 року позивач є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни. Посвідчення є дійсним по 01.05.2016 року.

12.02.2014 року ОСОБА_3 від КЕВ м. Одеси отримав спеціальний ордер № 83 на жилу площу в гуртожитку на право зайняття з сім'єю з трьох осіб жилої площі в гуртожитку АДРЕСА_1.

Кімната є розміром 64 кв. м., де на час розгляду справи позивач проживає із дружиною ОСОБА_4 та неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Площа кімнати не перевищує, встановленої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» норми, необхідної для користування 100-процентною знижкою за користування житлом.

01.12.2008 року позивач здав документи для постанови на персоніфікований облік в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі, що підтверджуються відповідною довідкою від 18.04.2014 року № 61710.

З 01.12.2008 року позивач перебуває на персоніфікованому обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі, як ветеран військової служби, а з 13.05.2009 року, як інвалід війни другої групи (складом сім'ї три особи).

03.06.2014 року між ОСОБА_3 та військовою академією (м. Одеса), як балансоутримувачем гуртожитку укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, за яким відповідач забезпечує організацію і надання позивачеві послуг з утримання будинку та прибудинкової території, централізованого опалення, централізованого холодного постачання та водовідведення, електропостачання.

За договором відповідач зобов'язався при здійсненні своїх обов'язків по наданню спірних послуг дотримуватись законодавства України в даній галузі.

Окрім надання вказаних послуг Військова академії (м. Одеса) нараховує позивачеві плату за житло, що підтверджується наданим відповідачем розрахунком.

На час розгляду справи в ОСОБА_3 наявна заборгованість по оплаті за користування житлом та комунальними послугами (центральне опалення, постачання холодної води та водовідведення, електроенергію) за період з 01.03.2014 року по 31.04.2015 року (попередження військової академії).

Нарахування такої заборгованості здійснюється відповідачем. Зазначені обставини не заперечувались представником відповідача в процесі розгляду справи та відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Позивач в досудовому порядку 17.03.2015 року своєю заявою звернувся до т.в.о. начальника Військової академії (м. Одеса) стосовно надання йому 100% знижки по оплаті за користування житлом та комунальними послугами, отримавши відмову, обумовлену технічним не облаштуванням спірного гуртожитку, відсутністю приладів обліку, тощо.

Враховуючи вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд першої інстанції вважав, що передбачені цим законом пільги є заходом соціального захисту, а саме це встановлений законодавством дозвіл на повне звільнення певної категорій осіб, до яких належить ОСОБА_3 від виконання певних обов'язків, які встановлені для інших суб'єктів (категорії суб'єктів) у визначеній сфері, порівнюючи з правами (обсягом прав) інших осіб у такій сфері.

Такі пільги встановлені в Україні у зв'язку з особливим соціальним статусом такої категорії населення як ветерани війни, військової служби, інваліди.

Ці пільги за соціальним статусом надаються особі, яка зазнала особливих соціальних ризиків як державна соціальна допомога.

Оскільки право ОСОБА_3 як ветерана військової служби та інваліда другої групи на 100-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата ) та 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами) в межах норм, передбачених чинним законодавством прямо передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач має заборгованість по оплаті за житло та комунальні послуги, яка нараховуються відповідачем без урахування знижки, суд вважав, що його вимоги про зобов'язання військової академії (м. Одеса) здійснити перерахунок заборгованості по оплаті за користування житлом (квартирної плати) та користування комунальними послугами (центральне опалення, постачання холодної води та водовідведення та електрична енергія) за період з 01.03.2014 року по 31.04.2015 року з урахуванням пільги у вигляді 100 (сто) відсоткової процентної знижки в межах норм передбачених чинним законодавством України є обгрунтованими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині обов'язку відповідача здійснити позивачеві перерахунок заборгованості по оплаті за користування житлом (квартирної плати) та користування комунальними послугами, суд першої інстанції не погодився із запереченнями відповідача та думкою третьої особи щодо неможливості здійснення такого перерахунку у зв'язку із відсутністю окремих лічильників у проживаючих в гуртожитку, оскільки технічне не облаштування спірного гуртожитку не може позбавити особу-пільговика права на користування пільгами відповідно до Закону.

Встановивши обов'язок відповідача по проведенню перерахунку заборгованості позивача за користування житлом (квартирної плати) та користування комунальними послугами за період 01.03.2014 року по 31.04.2015 року, суд першої інстанції відмовив позивачеві у включенні до спірного періоду конкретних сум заборгованості, оскільки ці вимоги не знайшли підтвердження в процесі розгляду справи.

Так само, суд вважав, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснювати йому нарахування по оплаті вищевказаних послуг з урахуванням 100% знижки в межах норм, передбачених законодавством необгрунтованими з наступних підстав.

Конституційне право громадян на судовий захист закріплюється у статті 3 ЦПК України, за якою звернутися до суду може особа, чиї права, свободи чи інтереси порушені, невизнані або оспорюються.

Оскільки права ОСОБА_3 по нарахуванню йому розміру оплати за користування житлом та комунальними послугами в майбутньому ще не порушені, підстави для задоволення його вимог в цій частині в сенсі ЦПК України відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 2, п.п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу», п. 11 постанови КМУ від 29.01.2013 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» частково задовольнив позов ОСОБА_3

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, частково задовольнивши позов ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем, що позивач є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 04.01.2008 року, згідно якого пред'явник останнього має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів військової служби (а. с. 5) та є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 16.04.2014 року, яке є дійсним до 01.05.2016 року (а. с. 6).

На підставі спеціального ордер № 83 на жилу площу в гуртожитку, позивач з сім'єю з трьох осіб проживає в гуртожитку № АДРЕСА_1, розміром 64 кв. м. (а. с. 4).

03.06.2014 року між позивачем та відповідачем, як балансоутримувачем гуртожитку, укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, за яким відповідач забезпечує організацію і надання позивачеві послуг з утримання будинку та прибудинкової території, централізованого опалення, централізованого холодного постачання і водовідведення, електропостачання. За договором відповідач зобов'язався при здійсненні своїх обов'язків по наданню вказаних послуг дотримуватись законодавства України в даній галузі (а. с. 8-11).

З 01.12.2008 року позивач перебуває на персоніфікованому обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі, як ветеран військової служби, а з 13.05.2009 року, як інвалід війни другої групи (складом сім'ї три особи) (а. с. 7).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі, пільги, зокрема: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю) (п. 4); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання (п. 5).

Проте, відповідачем при наданні позивачеві житлово-комунальних послуг відповідно до укладеного між сторонами договору (а. с. 8-11), не враховуються пільги, які надаються позивачеві відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог позивача та щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог, приймаючи до уваги, що позивач має право на 100-процентну знижку за користування житлом, враховуючи його площу та кількість проживаючих членів сім'ї, і комунальні послуги, та те, що суди розглядають спори щодо порушених прав, а не тих, що можуть бути порушені в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги відповідача з посиланням на постанову КМ України № 94 від 16.02.1994 року «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», судова колегія не приймає до уваги, оскільки пільги позивачеві надаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з чого виходив і суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги позивача, тому ці доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача стосовно неможливості надання пільг позивачеві у зв'язку з відсутністю окремих лічильників у проживаючих в гуртожитку і, зокрема, у позивача та у зв'язку з іншими технічними причинами, оскільки відповідно до договору про надання житлово-комунальних послуг (а. с. 8), саме відповідач, як балансоутримувач гуртожитку, в якому проживає позивач, забезпечує організацію і надає позивачеві житлово-комунальні послуги, а технічне не облаштування гуртожитку, в якому проживає позивач разом із сім'єю та інші причини, на які в апеляційній скарзі посилається відповідач, не можуть позбавляти позивача права на користування пільгами відповідно до Закону.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, в частині не задоволених позовних вимог, оскільки, вони не спростовують висновки суду першої інстанції, враховуючи докази по справі та те, як зазначено вище, що позивач має право на 100-процентну знижку за користування житлом і комунальні послуги, а суди розглядають спори щодо порушених прав, а не тих, що можуть бути порушені в майбутньому (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи вище наведене, надані докази, обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_3 та Військової академії (м. Одеса) необхідно відхилити, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Військової академії (м. Одеса) відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Військової академії (м. Одеса), третя особа - Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич

А.П. Бабій