УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Завгородньої І.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Рак Ольги Іванівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 9 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги обґрунтовував тим, що 20 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошей, згідно з яким позикодавець ОСОБА_5 позичив йому грошові кошти у розмірі 218731,80 грн. на строк до 22 грудня 2014 року. Указував, що 30 березня 2015 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1160, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 427596 грн., пеню в сумі 14 700 грн., а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 4 423 грн, а всього 446 719 грн., які підлягають сплаті у зв'язку з невиконанням ним умов договору позики грошей. Вважав, що вказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області

від 9 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Установивши, що позивачем нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору.

Так, згідно з умовами п. 3 договору позики грошей, у разі зміни курсу продажу долара США ПАТ «Комінвестбанк» сума, яка підлягає поверненню за цим договором, дорівнюватиме сумі в гривнях, яка буде еквівалентна в сумі 16 466 дол. США, за курсом продажу долару США ПАТ «Комінвестбанк» на день повернення грошей.

Посилання в касаційній скарзі на те, що сума у виконавчому написі більша, ніж була зазначена у розрахунку заборгованості позивача, не свідчить про наявність спору, оскільки це пов'язано із збільшенням розрахунків згідно умов договору на день видачі виконавчого напису.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 травня 2015 року № 6-158 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області

від 9 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська
І.М. Завгородня
Т.О. Писана