Справа № 369/9212/16-ц
Провадження № 2/369/4031/16
УХВАЛА

Іменем України

11.10.2016 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ТОВ «БМК-Компані» в особі директора ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання неправомірними дій державних виконавців Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «БМК-Компані» в особі директора ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання неправомірними дій державних виконавців Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби .

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого суду.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ТОВ «БМК-Компані» просить провести попереднє слухання, за яким витребувати з відділу державної виконавчої служби журнал вхідної кореспонденції за вересень 2012 р., витребувати з відділу державної виконавчої служби оригінал з вихідним номером суду виконавчий лист з копією судового рішеня Господарського суду; витребувати ЧОБТІ м. Києва державний акт введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: проспект Голосіївський 128 з поетажним планом першого поверху, цокольного етажа за 1966 р. Визнати неправомірні дії державних виконавців Міністерства юстиції України відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського управління юстиції та відшкодування шкоди в суммі п ять мільйонів гривень її довірителю.

У відповідності до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 статі 384 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Аналогічну правову позицію викладено в пункті 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», відповідно до якого скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, з огляду на те, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено імперативний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби при виконанні виконавчих документів, виданих в порядку цивільного судочинства (при примусовому виконанні судових рішень в цивільних справах).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач подав вказаний позов в порядку позовного провадження, однак позивачу слід було звернутись до суду із скаргою на дії державного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий лист, відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України, а не із позовною заявою.

Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї Постанови від 26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ. Стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції (ст. 1212 ГПК України).

Враховуючи, що примусове виконання судових рішень, постановлених господарськими судами, згідно зі ст. 4 Закону України „Про державну виконавчу службу України" N 202/98-ВР та ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження" N606-XIV, здійснюють державні виконавці, скарги на дії чи бездіяльність останніх розглядаються господарськими судами за правилами ст. 1212 ГПК України. Оскільки ст. 11' Закону України „Про виконавче провадження" N606-XIVінші учасники цього провадження також наділені правом оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця щодо примусового виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, їхні скарги відповідно до ст. 85 цього Закону підлягають розгляду начальником відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або відповідним господарським судом.

Також Пленум Верховного Суду України в п.3 своєї Постанови від 26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК та ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Згідно ч.2 ст. 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби розглядаються господарськими судами.

Таким чином суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «БМК-Компані» в особі директора ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання неправомірними дій державних виконавців Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби, оскільки спір не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 122 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «БМК-Компані» в особі директора ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання неправомірними дій державних виконавців Міністерства Юстиції України відділу державної виконавчої служби відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала заяву, до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Я.Волчко