АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4039/16 Головуючий 1 інст. Шевченко С.В.
Справа № 644/4634/14-ц Доповідач Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до поручителя ОСОБА_3 за кредитним договором № 490067821 від 21 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4, про стягнення заборгованості в сумі 174208,25 грн., а сааме: 29 885,25 грн. - тіла кредиту, 7 339, 61 грн. - відсотків, 2021,64 грн. - комісії та 134 961,63 грн. пені, яка утворилася станом на 17 квітня 2014 року у зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за договором.

В обґрунтування свого позову посилалося на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 35991 грн. на умовах, передбачених договором та додатком №1 графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань 21 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 490067821 П, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й боржник.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту в розмірі 29 885 грн 25 коп., відсотків у розмірі 7 339 грн 62 коп., комісії в сумі 2 021 грн 64 коп. та пені в розмірі 30 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі 692 грн. 46 коп.

Вказане рішення суду було оскаржено ОСОБА_3 В обгрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 посилалась на незаконність рішення першої інстанції, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначала, що з вказаного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що боржник перестав виконувати зобовязання згідно з графіком платежів після 21.09.2009 року. Отже, право вимоги дострокового повернення суми заборгованості, а відповідно і строк виконання основного зобовязання, виникли 22.10.2009 року. Позов заявлений до поручителя лише 20.05.2014 року, тому договір поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненим.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року вказане рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову «Альфа-Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015р. вищезазначене рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016р. касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18.11.2015р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України враховує висновки та мотиви. З яких скасовані вищезазначені судові рішення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим, оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» суд першої інстанції виходив із того, що у звязку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, станом на 17 квітня 2014 утворилась заборгованість, яка складається з тіла кредиту в розмірі 29 885 грн 25 коп., відсотків у розмірі 7 339 грн 62 коп., комісії в сумі 2021 грн. 64 коп. та пені в розмірі 30 000 грн (з урахуванням положення частини 3 статті 551 ЦК України). Оскільки в добровільному порядку зазначена заборгованість сплачена не була, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення зазначеної заборгованості з поручителя на користь банку.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи 21 травня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 35 991 грн. з кінцевим терміном повернення до 21 травня 2014 року.

На забезпечення виконання позичальником зобовязання за кредитним договором 21 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно з яким остання зобовязалася відповідати перед банком у тому ж обсязі, що й боржник.

21 квітня 2011 року ОСОБА_4 здійснив останній платіж за кредитним договором, в подальшому кредитні зобовязання не виконував, тому станом на 17 квітня 2014 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 29 885 грн. 61 коп., за відсотками - у розмірі 7 339 грн. 37 коп., за комісією - у розмірі 2 021 грн. 64 коп. та неустойка у вигляді пені у розмірі 134 961 грн. 63 коп.

6 травня 2014 року у звязку із невиконанням ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором на адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були направлені вимоги банку щодо дострокового погашення заборгованості.

Відповідно до ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Як вбачається з договору поруки, в ньому не встановлено строку, після

якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.4) про його

дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за

кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії

поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в

цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те,

що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня

настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до

поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У відповідності до правового висновку Верховного суду України від 17 вересня 2014 року у справі 6-6цс14 порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Виходячи з наведеного, строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк визначений місяцями спливає у відповідне число останнього місяця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, боржник ОСОБА_4, а відтак і поручитель ОСОБА_3 первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 21 травня 2014 року, сплачуючи їх частинами, а саме здійснювати чергові платежі не пізніше 26 числа кожного місяця, що передбачено графіком платежів. Тому з часу несплати кожного з платежів починається перебіг строку позовної давності.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом останній платіж ОСОБА_4 було зроблено 21 квітня 2011 року. До суду з вказаним позовом ПАТ «Альфа Банк» звернувся 20 травня 2014 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки позивачем був змінений строк виконання боржником зобовязань за кредитним договором у зв'язку з зверненням до третейського суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається з наданого відповідачем копії рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13 травня 2010 року з позичальника ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі: за кредитом -29885,61 грн., по процентах 1628,76 грн., по комісії 431,88 грн. пеня -2378,37 грн. (а.с. 231-232).

Зазначене рішення третейського суду набуло законної сили та виконано. Відповідно до повного витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень(запис від 04.03.2015 року) при виконанні виконавчого листа № 6-1893, виданого 30.11.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, було реалізовано арештоване майно боржника ОСОБА_4 на електронних торгах, проведених 27.01.2015 року (протокол № 46634) і стягувачу ПАТ «Альфа-Банк» перераховано 30487,70 грн. Залишок боргу складає 3846,92 грн., залишок виконавчого збору 384,66 грн. У зв'язку з чим органом ДВС винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 233-236).

Вказані суми заборгованості погашені боржником ОСОБА_4 відповідно до банківських квитанцій за №№ 65,66,67 від 13 травня 2015 року (а.с. 237).

У звязку із зазначеним судова колегія приходить до висновку про порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року скасувати та відмовити в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: