Головуючий суду 1 інстанції - Нестеренко Н.В.
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 415/7043/15-ц
Провадження № 22ц/782/7/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Оробцової Р.І.,

за участю секретаря Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 грудня 2015року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатну матір

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що має повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який працює та одержує заробітну плату. Вона отримує пенсію у розмірі 1310,45грн., але пенсії на життя їй не вистачає і вона самостійно не може себе утримувати, оскільки вона знаходиться на диспансерному обліку та лікуванні у лікаря-невролога та не в змозі придбати необхідні ліки, а також сплачувати комунальні послуги. ЇЇ син у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Аліментів він нікому не сплачує. Просила стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до смерті позивача. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за неогрунтованістю.

Не погодившись із зазначеним рішенням позивачем ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин справи щодо її потреби у матеріальній допомозі, яку зобов'язаний надавати їй відповідач, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

З аналізу вказаної статті можна зробити висновок, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що останні є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Тобто для утримання від дочки, сина дохід матері та батька повинен не забезпечувати батькам прожитковий мінімум, встановлений діючим законодавством, і останні потребує сторонньої матеріальної допомоги.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є матір'ю відповідача ОСОБА_3 Згідно довідки УПФУ в м.Лисичанськ розмір пенсії позивача становить 1310,45грн. довічно. Остання проживає одна, що підтверджується довідкою з місця проживання.

Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідач за місцем своєї роботи отримує заробітну плату, середній розмір якої становить з червня 2015року по листопад 2015року - 4439,92грн. Останній одружений та має неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму, а позивач довічно отримує призначену пенсію за віком в сумі 1310,45грн., розмір якої перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який з 01.09.2015року становить 1074грн.

Позову щодо стягнення додаткових коштів у зв'язку з хворобою позивач не заявляла.

На підставі зазначеного суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не довела наявність потреби в отриманні аліментів з відповідача, оскільки така потреба визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За доводами позивача, остання є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги від повнолітнього сина, розмір отриманої нею пенсії не покривають її витрат на проживання, лікування, оплату комунальних послуг.

Предметом доказування за позовними вимогами позивача є факт непрацездатності останньої та наявність потреби у матеріальній допомозі, яка, за нормами діючого законодавства, пов'язується з відсутністю прожиткового мінімуму.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Як вбачається з Закону України «Про Державний бюджет України на 2015рік» з 01 вересня 2015року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 1074грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1310,45грн., що перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом, а тому нарахована позивачу пенсія за віком забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом.

Наявність у матеріалах справи довідки щодо перебування ОСОБА_2 на диспансерному обліку і лікуванні у лікаря-невролога, а.с.3, не є достатнім доказом потреби останньої у матеріальній допомозі у вигляді утримання від повнолітнього сина.

Позовні вимоги щодо стягнення коштів на лікування позивачем не заявлялись, доказів понесених витрат на придбання ліків суду не надавалось.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції ухвалене незаконне рішення, а також доводи щодо відсутності в рішенні суду першої інстанції мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких судом першої інстанції було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, оскільки ці доводи не дістали об'єктивного підтвердження при перегляді рішення.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони не ґрунтуються на законі та мають суб'єктивну оцінку позивача правовідносин і спору, що виник між сторонами та ця оцінка не відповідає нормативно-правовим актам, що регулюють ці правовідносини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду, переглянуте судовою колегією в межах доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам закону, порушень норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.3 ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст..ст. 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 грудня 2015року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатну матір залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: