Справа № 159/4709/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Провадження № 22-ц/773/1294/16 Категорія: 27 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Перебойчука Р.В.,

представника позивача Ліпкевича І.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

31 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивував тим, що 26 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено кредитний договір НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 800000 грн. з метою фінансування поточної діяльності з кінцевим терміном повернення до 25 липня 2016 року включно зі сплатою 27,99 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олейніковою О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2047, за яким в іпотеку було передано наступне майно: нежитлове приміщення, мийка автомобілів (предмет іпотеки 1); нежитлове приміщення, кафе-готель «Берегиня» (предмет іпотеки 2) та земельна ділянка (предмет іпотеки 3), на якій знаходяться предмет іпотеки 1 та 2, загальною площею 0,35 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позичальник ОСОБА_3 своїх зобов'язань не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 7 серпня 2015 року становила 610098,34 грн., з яких заборгованість за строковим кредитом 266648 грн., заборгованість за простроченим кредитом 133173,92 грн., пеня 21933,25 грн., заборгованість за строковими відсотками 13370,81 грн., заборгованість за простроченими відсотками 81263,57 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4379,80 грн., три відсотки річних від суми простроченого кредиту 1109,99 грн., три відсотки річних від суми прострочених відсотків 219 грн., штраф 88000 грн.

Позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором НОМЕР_1 від 26 липня 2013 року в розмірі 610098,34 грн. звернути стягнення на вищезазначені предмети іпотеки шляхом визнання права власності на них за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено з підстав, що позивачем порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання письмової вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та не надано доказів звернення з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року скасовано та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з підстав неспівмірності заборгованості по основному зобов'язанню вартості переданого в іпотеку майна, на яке позивач просив звернути стягнення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року рішення апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача Ліпкевич І.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання письмової вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та не надано доказів звернення з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено кредитний договір НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 800000 грн. з метою фінансування поточної діяльності з кінцевим терміном повернення до 25 липня 2016 року включно зі сплатою 27,99 % річних (а.с. 16-19).

Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олейніковою О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2047, за яким в іпотеку було передано наступне майно: нежитлове приміщення, мийка автомобілів (предмет іпотеки 1); нежитлове приміщення, кафе-готель «Берегиня» (предмет іпотеки 2) та земельна ділянка (предмет іпотеки 3), на якій знаходяться предмет іпотеки 1 та 2, загальною площею 0,35 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-26).

Позичальник ФОП ОСОБА_3 своїх зобов'язань не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором (а.с. 7, 8).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні відносини виникли між юридичною особою ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 Кредитний договір позичальник уклала не як громадянин України - фізична особа, а як спеціальний суб'єкт правовідносин у статусі фізичної особи-підприємця (а.с. 16-19). Кошти за договором надавалися під конкретне цільове призначення - з метою фінансування поточної діяльності. У іпотеку банку було передане нерухоме майно, яке використовується для здійснення підприємницької діяльності: мийка автомобілів, кафе-готель та земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування автозаправного комплексу.

Вирішення питання про звернення стягнення на іпотечне майно нерозривно пов'язане із встановленням розміру заборгованості фізичної особи-підприємця перед банківською установою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що даний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 310 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстави, визначеної у п. 1 ч. 1 ст. 205 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що спір не вирішено «судом, встановленим законом», у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду першої інстанції слід скасувати і закрити провадження у цивільній справі.

Керуючись ст. ст. 307, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року в даній справі скасувати.

Провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді