22-ц/775/730/2016(м)
Єдиний унікальний номер 264/5884/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/730/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Мирошниченко Ю.М.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„06 " жовтня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Зал Ю.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Веретюк Олени Анатоліївни на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 липня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів , посилаючись на те, що 06 вересня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 38ДС/017/К09/2006-НВклн, про надання кредиту позичальнику на суму 17 600 доларів США зі сплатою 12,35 % річних на строк до 04 вересня 2026 року.

На забезпечення виконання зобов*язань 06 вересня 2006 року між ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 та банком укладені договори поруки № 38ДС/014/П09/2006/НВклн , № 38ДС/015/П09/2006/НВклн. 05 лютого 2010 року договір поруки № 38ДС/017/П03/2010/НВклн укладено з ОСОБА_3,відповідно до яких поручителі зобов*язалися солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов*язань за вказаним кредитним договором.

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 ВАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № 38ДС/017/К09/2006-НВклн від 06 вересня 2006 року.

Узяті на себе зобов*язання щодо повернення кредитних коштів ОСОБА_2 належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 28 липня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 171,14 доларів США, що еквівалентно 263 039,94 грн.,яку банк просив стягнути солідарно з боржника та поручителів.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 липня 2016 року позов ПАТ «Дельта-Банк» задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 38ДС/017/К09/2006-НВклн в розмірі 263 039,94 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 2 630,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» Веретюк О.А.просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю,стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 263 039,94 грн. з тих підстав,що при ухваленні рішення судом було однобічно проаналізовано норми матеріального права.Зокрема, посилаючись на те,що до закінчення терміну виконання зобов*язань позивач може звернутися як до позичальника з вимогою про стягнення залишку боргу на певну дату ,так і до поручителя ,при невиконанні вимог договору позичальником.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники ПАТ « Дельта Банк », у судове засідання апеляційного суду не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи ,шляхом отримання 22 вересня 2016 року телефонограми зареєстрованої в журналі телефонограм №1 за № 1739 та шляхом отримання судової повістки, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с.102,108,122).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,пояснення відповідачів та їх представника , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції .

Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку ,суд першої інстанції виходив з того,що зобов*язання за кредитним договором мають бути виконані належним чином .Оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів,позовні вимоги щодо стягнення з нього заборгованості по кредиту підлягають задоволенню, з урахуванням того,що договори поруки є припиненими .

Такі висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає правильними .

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 38ДС/017/К09/2006-НВклн, за яким банк надав позичальнику кредит на суму 17 600 доларів США зі сплатою 12,35 % річних на строк до 04 вересня 2026 року на придбання будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пров. Весінній, буд. 4. Позичальник зобов'язався сплачувати платежі за цим договором в розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком проведення платежів з повернення кредиту, що підтверджується також додатковими угодами № 1 від 18 березня 2009 року та № 2 від 05 лютого 2010 року.

Згідно з п. 4.1.1 Договору позичальник зобов*язується починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на купівлю нерухомості, відповідно до п. 2.1.1 договору, забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок, вказаний в п.2.2 цього Договору, або на умовах, передбачених п.2.9 цього Договору, таким чином, щоб починаючи з відповідного числа кожного місяця, заборгованість не перевищувала встановлену графіком.Сума щомісячного погашення кредиту згідно розрахунку становила 73,33 .Відповідно до п.4.3. договору відсотки за користування ,нараховані з 1-го по останній день календарного місяця-сплачуються до 15 числа наступного місяця,а при повному погашенні кредиту погашення відсотків здійснюється одночасно з погашенням основної суми боргу ,а також 04 вересня 2026 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування грошових коштів зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок ,вказаний в п.2.5 цього договору ,або на умовах,передбачених п.2.9. цього договору.Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок ,вказаний у пункті 2.5. цього договору.

Банк на підставі п. 6.2 кредитного договору в разі недотримання позичальником умов договору вправі вимагати його дострокового розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору.

Відповідно до п.8.4 договір набуває чинності з моменту надання позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього договору і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними ,а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів ,а також штрафи,передбачені цим договором.

На забезпечення кредитного договору ВАТ «Кредитпромбанк» уклав договори поруки 06 вересня 2006 року з ОСОБА_4 № 38ДС/014/П09/2006/НВклн, з ОСОБА_5 № 38ДС/015/П09/2006/НВклн та 05 лютого 2010 року з ОСОБА_3 № 38ДС/017/П03/2010/НВклн.

Згідно з п. 1.1 договорів поруки поручитель зобов*язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов*язань ОСОБА_2 за кредитним договором №38ДС/017/К09/2006-НВклн від 06 вересня 2006 року та всіма додатковими договорами до нього.

Пунктами 2.1,2.2 договорів поруки передбачено, що у разі порушення позичальником своїх зобов*язань перед банком за платежами,що передбачені кредитним договором,відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу,яка передбачена кредитним договором.При порушенні позичальником своїх зобов*язань за платежами, що виникли за кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку, в триденний строк, виконує в повному обсязі платіжні зобов*язання позичальника за кредитним договором, які підлягали виконанню, але не були виконані позичальником.

Відповідно до п. 3.1 договорів поруки договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором.

Факт набуття ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 06 вересня 2006 року № 38ДС/017/К09/2006-НВклн підтверджується договором купівлі-продажу права вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Кредипромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», про передачу прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк».

Як убачається з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» було передано ПАТ «Дельта Банк» кредитні та забезпечувальні договори до кредитного договору від 06 вересня 2006 року № 38ДС/017/К09/2006-НВклн, укладені ПАТ «Кредитпромбанк» з ОСОБА_2

З довідки про розрахунок заборгованості за договором кредиту № 38ДС/017/К09/2006-НВклн вбачається, що станом на 28 липня 2015 року заборгованість позичальника складає 12 171,14 доларів США (що згідно ставок НБУ станом на 28.07.2015 року еквівалентно 263039,94 грн.), з яких: тіло кредиту - 10939,3 долари США, відсотки - 1231,84 доларів США.З них прострочена заборгованість: по телу кредиту -777,72 долари США,що в еквіваленті складає 16 807,91 грн.; відсотки-999,74 долари США,що в еквіваленті складає 21 606,16 грн.

Як встановлено ,судом першої інстанції 06 липня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» надіслали ОСОБА_2 повідомлення про відступлення, в якому зазначили, що ПАТ «Кредитпромбанк» було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами застави та/або договорами поруки на користь ПАТ «Дельта Банк».У повідомленні зазначені банківські реквізити нового кредитора, на які необхідно здійснювати всі наступні платежі. Факт відправки повідомлення підтверджується списком № 01306--22 згрупованих поштових відправлень та квитанцією «Укрпошта» від 06.07.2013 року.

ОСОБА_2 було відомо про заміну кредитора,що підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту № 38ДС/017/К09/2006 та випискою про рух коштів по особовому рахунку боржника за період з 29 червня 2013 року по 31 липня 2015 року, з яких убачається, що він після заміни кредитора майже щомісячно у період з 30 червня 2013 року по 31 грудня 2014 року погашав заборгованість за банківськими реквізитами ПАТ «Дельта Банк», зазначеними в повідомленні про відступлення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст.554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічне положення міститься у п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом якого порука припиняється (ч. 4 ст. 559 ЦКУкраїни), якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з п. 3.1 договорів поруки від 06 вересня 2006 року та 05 лютого 2010 року , сторони,встановили,що договори вступають в силу з моменту підписання сторонами і діють до повного погашення позичальником та або поручителем заборгованості за кредитним договором .

Така умова договорів поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчить про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, оскільки в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як установлено судом, боржник первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 04 вересня 2026 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14. Згідно із ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом першої інстанції банком досудові вимоги поручителям не направлялись.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається проведення оплат у період з 30 червня 2013 року по 31 грудня 2014 року . З січня 2015 року відсутні сплати щомісячних платежів .

Задовольняючи частково позовні вимоги ,суд обґрунтовано дійшов висновку , що згідно графіку погашення заборгованості 28 січня 2015 року позичальником ОСОБА_2 не було сплачено черговий платіж ,отже з вказаної дати почався перебіг визначеного в ч.4 ст.559 ЦК України строку,який закінчився 28 липня 2015 року . Позов до позичальника та поручителів банком направлено до суду 28 серпня 2015 року, отже суб*єктивний обов*язок поручителів припинився ,у зв*язку з чим вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів задоволенню не підлягають.

Строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Як вбачається з договорів поруки від 06 вересня 2006 року та 05 лютого 2010 року конкретний строк припинення поруки в договорах поруки не встановлений.

Установлено, що з 31 грудня 2014 року боржник припинив виконувати зобов'язання за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимогу до поручителів про виконання ними солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

З договорів поруки від 06 вересня 2006 року та 05 лютого 2010 року вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржника за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що останній платіж за кредитним договором здійснено 31 грудня 2014 року, згідно графіку погашення заборгованості строк чергового платежу настав 28 січня 2015 року, до суду позивач звернувся 28 серпня 2015 року.

Таким чином, ухвалюючи рішення суд першої інстанції,обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову , оскільки банк порушив термін в шість місяців, протягом якого він зобов'язаний був заявити вимоги до поручителів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу

представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Веретюк Олени Анатоліївни відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: