Справа № 515/1071/16-ц
Провадження № 2/515/1498/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевиріна А.О.,

за участю секретаря Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який залишився після смерті його матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 26 травня 2015року помер його батько ОСОБА_4, якому за життя належав житловий будинок по АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем проживали його дружина - мати позивача - ОСОБА_3 та сам позивач. Зазначив також, що ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_3 померла та зазначений житловий будинок після її смерті фактично успадкував позивач, оскільки з 2011року проживав разом зі своїми батьками. Позивач також зазначив, що у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок. Посилаючись на неможливість оформити спадкові права у позасудовому порядку, зазначаючи, що інші спадкоємці до майна померлої ОСОБА_3 відсутні, позивач вважав, що є підстави для визнання за ним право власності на житловий будинок судом.

Ухвалою суду від 16.09.2016 року за клопотанням позивача до участі у справі залучено у якості співвідповідача іншого спадкоємця ОСОБА_2

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності.

Представник Глибоківської сільської ради, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився. Голова Глибоківської сільської ради надіслав суду письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглядати справу без участі представника сільради.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явилася. Подала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та просила розглядати справу за її відсутності.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_3. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_2, виданого повторно 04.02.2016року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.5).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.а.с.6,7).

З довідки ТОВ «Татарбунарське БТІ та РОН» від 10.05.2016 року №78 слідує що згідно з архівними даними органу технічної інвентаризації станом на 31.12.2012року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2003року НОМЕР_3 (а.с.18).

З довідок Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 388 від 20.11.2015року, №381 від 25.04.2016року, №380 від 25.04.2016року та №634 від 02.09.2016року вбачається, що згідно з записом №6 за особовим рахунком НОМЕР_4 в погосподарській книзі №9 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1961 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1, при цьому на момент його смерті крім нього у зазначеному будинку була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також згідно з записом в погосподарській книзі №3 позивач ОСОБА_1 з 2011року по теперішній час проживає в будинку батьків без реєстрації місця проживання (а.с.а.с.9,11,42,55).

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. до майна померлої ОСОБА_3 заведено спадкову справу №313/2015 на підставі заяви доньки спадкодавця ОСОБА_2 та внесено відповідні відомості до Спадкового реєстру (а.с.а.с.37,38).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01.12.2015року №42291029 слідує, що 04.12.2013року Глибоківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області було посвідчено заповіт ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №4 та станом на день видачі зазначеної довідки він є чинним (а.с.а.с.45,46).

Судом встановлено, що зазначеним заповітом, складеним 04.12.2013року та посвідченим Глибоківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_4 заповів своїй дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, Державний акт на право власності на землю (пай) серії НОМЕР_5, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією 13.04.2004року (а.с.73).

Водночас, в матеріалах справи відсутні докзаи на підтвердження відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та прийняття ОСОБА_2 спадщини за заповітом після смерті батька. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що вказану земельну ділянку площею 3,6949га, ОСОБА_2 успадкувала за законом вже після смерті матері ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Монастирліу О.П. 28.07.2016 року (а.с.71).

Судом встановлено, що 08.02.2016року позивач звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та вказав, що спадкоємцем першої черги крім нього є донька померлої ОСОБА_2 (а.с.48).

В судовому засіданні також встановлено, що листом від 18.05.2016 року №450/02-14 приватний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю (ненаданням) правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок (а.с.8).

З технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, виготовленого на замовлення позивача 10.05.2016року, слідує, що будинок є 1950 року побудови, має загальну площу 80,8кв.м. та складається з 3-х кімнат, 2-х комор, кухні та коридору. З технічного паспорту на будинок також вбачається, що всі прибудови, господарські споруди та інші споруди за вказаною адресою збудовані у період з 1950 по 1970 роки (а.с.а.с13-17).

З матеріалів спадкової справи слідує, що інші спадкоємці до майна померлої, крім позивача та відповідача ОСОБА_2, в нотаріальну контору протягом установленого законом строку не зверталися.

Вирішуючи спір, що виник зі спадкових правовідносин, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК).

Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК).

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини та відмови від її прийняття встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Зазначене узгоджується з позицією, висловленою Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 37 постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав».

Як вбачається з матеріалів справи, право власності позивача як спадкоємця не визнається, а відтак підлягає захисту в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що перехід права власності на житловий будинок, який належав ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3, до матері позивача ОСОБА_3 відбулося в порядку спадкування за фактом спільного сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, а від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відбувся в порядку спадкування за законом як до спадкоємця першої черги спадкування.

З урахуванням того, що позивач позбавлений можливості оформити у позасудовому порядку спадкові права на належне матері та успадковане нею майно, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори протягом встановленого законодавством строку, враховуючи повне визнання Глибоківською сільською радою та співвідповідачем ОСОБА_2 позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на згадане нерухоме майно.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 14, 57-60, 64, 88, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер картки обліку платника податків - НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що залишився після смерті ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: