Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/990/16-ц
Провадження № 2/280/679/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

при секретарі Бондаренко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городської сільської ради Коростишівського району про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням позовних вимог просить: встановити факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_2, на час відкриття спадщини; визнати за позивачем право власності на житловий будинок №39 по вулиці Лісова в селі Високий Камінь Коростишівського району Житомирської області у порядку спадкування після померлої 25 березня 2005 року ОСОБА_2. В обґрунтування позову вказує, що 23 березня 2005 року померла мати позивача - ОСОБА_2, після її смерті відкрилася спадщина на все майно. З заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки на момент смерті постійно проживав у спадковому будинку. Однак, потім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений Законом строк для прийняття спадщини та відсутній правовстановлюючий документ на дане майно. Позивач також вказує, що є єдиним спадкоємцем матері, протягом кількох років проживав у спадковому будинку й наразі здійснює догляд за батьківським будинком. Тому позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутність сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву сторін, прийнявши до уваги визнання позовних вимог представником відповідача, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 23 березня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №282059. (а.с.6) 02 серпня 1999 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_3. ОСОБА_3 помер 12 листопада 2002 року. (а.с.7-8)

11 липня 2016 року було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1 на житловий будинок №39 по вулиці Лісова в селі Високий Камінь Коростишівського району Житомирської області у порядку спадкування після померлої 25 березня 2005 року ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 не прийняв спадщину в порядку та строк, встановлений чинним законодавством, а також у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Це підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. (а.с.9-11)

З письмових пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та актів депутата сільської ради ОСОБА_7, які приймаються судом, вбачається, що ОСОБА_1 протягом трьох місяців, а саме, з початку січня 2005 року по березень 2005 року, здійснював догляд за матірю ОСОБА_2, до дня її смерті 25 березня 2005 року постійно з нею проживаючи. (а.с.15-19) Також з довідок, виданих виконавчим комітетом Городської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, вбачається, що ОСОБА_3, який помер 12 листопада 2002 року до дня смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним на день його смерті за цією адресою була зареєстрована та проживала його мати ОСОБА_2, яка померла 23 березня 2005 року. Разом з останньою на день її смерті за цією ж адресою проживав, проте не був зареєстрований, ОСОБА_1, вони разом вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, він допомагав їй у веденні особистого підсобного господарства, піклувався, займався організацією поховання матері, після її смерті проживав у спадковому будинку. (а.с.13-14)

Відповідно до пункту 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно розяснень, викладених у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою нотаріуса №02-31/108 від 11 липня 2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1, оскільки останній пропустив встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини.

Надавши належну оцінку доказам, наданих позивачем на підтвердження його позовних вимог в частині встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд встановив наявність належних доказів, які б підтверджували факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Також, вищевказаною постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок.

Згідно із положеннями статей 182 та 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до копії довідки №150, виданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 16 березня 2016 року, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №82 станом на 31 грудня 2012 року за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, село Високий Камінь, вулиця Лісова, 39, право власності на дане нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно погосподарської книги №11 за 2011-2015 роки особовий рахунок №0468 за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок в селі Високий Камінь, по вулиці Лісова, 39. Також за померлою ОСОБА_2 в селі Високий Камінь, вулиця Лісова, 39 рахується неприватизована земельна ділянка в розмірі 0,47га (0,25га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,22га для ведення особистого селянського господарства). (а.с.22-23)

Стаття 1216 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статей 1297, 1278 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Як роз'яснено у пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом також встановлено, що право власності на вказаний будинок належним чином не оформлено. Позивач вправі вимагати визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно після смерті матері, яке остання не оформила у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав передбачений законом і відповідає йому. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими суду доказами, тому, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Городської сільської ради Коростишівського району про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 25 березня 2005 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок №39 по вулиці Лісова в селі Високий Камінь Коростишівського району Житомирської області в порядку спадкування після померлої 25 березня 2005 року ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Щербаченко