Справа № 147/1070/16-ц
Провадження № 2/147/539/16
18.10.2016 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючий суддя: Костюк Г.М.,
секретар: Кучер І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем з 2007 року по травень 2016 року у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у них, 13.07.2008 року, народився син ОСОБА_3. На даний час відповідач із сімєю не проживає, син проживає з матірю і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила (а.с.20).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з розгляду справи по суті повторно не зявився, про час та місце розгляду справи щоразу повідомлявся своєчасно та належним чином, судовими повітками (а.с.15,21). Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано. Позов не оспорено, заяви про розгляд справи у його відсутності не надано.
Суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечила щодо такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Так, судом встановлено, що у сторін, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, 13.07.2008 року народився син ОСОБА_3, батьком якого є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 107424 (а.с.4).
Згідно довідки, виданої виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №828 від 23.08.2016 року, неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні (а.с.6).
Відповідач не проживає з позивачкою однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.
Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.
Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.
Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.
При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною.
Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат.
Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років встановлений починаючи з 1 січня 2016 року 1 455,00 грн., з 1 травня 1 531,00 грн., з 1 грудня 1689,00 грн.
Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, і до досягнення сином повноліття.
Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3 , п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Згідно п.1 ст. 18 , п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Однак, зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинний бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Тому, суд приходить до висновку, про те, що відповідач зобов'язаний надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в зазначеному розмірі відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини.
Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року та ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158 ч.2, 209, 212 - 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 23.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. на користь держави.
Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідач вправі звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя