Справа № 577/4906/15-ц
Провадження № 2/577/32/16

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Сущенко І.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовом управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної установі, в розмірі 19 494 грн 70 коп,-

В С Т А Н О В И В:

Управління МВС України на Південно-Західній залізниці звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає стягнути з відповідача 19 494 грн 70 коп в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної установі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з січня 2011 року до 16 вересня 2011 року ОСОБА_2 працював водієм співробітником 3-го класу автогосподарства при УМВС України на Південно-Західній залізниці та був звільнений з посади за власним бажанням відповідно до п. 63 «ж» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМУ від 19.07.1991 № 114. 9 вересня 2011 року близько 11 год. відповідач, керуючи автомобілем «Шкода-Октавія» державний номер НОМЕР_1 , який належить УМВС України на Південно-Західній залізниці, рухався по бульвару Л. Українки в м. Києві та, порушивши Правила дорожнього руху України, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспотної пригоди потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, від яких в подальшому померла. Винним у дорожньо-транспортні пригоді, яка сталася 9 вересня 2011 року, вироком Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року визнаний відповідач. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини ОСОБА_2 , був пошкоджений автомобіль «Шкода-Октавія» державний номер НОМЕР_1 , який належить УМВС України на Південно-Західній залізниці. 27 березня 2014 року ТОВ «Автосоюз» на замовлення УМВС України на Південно-Західній залізниці був проведений відновлювальний ремонт службового автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди та вартість вказаного ремонту склала 19 494 грн 70 коп. Тому, відповідно до ст. ст. 134, 233 КЗпП України, прохає вказану суму стягнути з ОСОБА_2 як шкоду, заподіяну установі.

В судове засідання позивач - управління МВС України на Південно-Західній залізниці не з`явилося. Представник позивача за довіреністю Місюра Ю.О. (а.с. 196) надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 195).

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 (а.с. 85) позов визнала частково та пояснила, що ОСОБА_2 дійсно з 2009 року працював водієм співробітником 3-го класу автогосподарства при УМВС України на Південно-Західній залізниці те керував службовим автомобілем «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 . За участю ОСОБА_2 9 січня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинула людина. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року ОСОБА_2 був визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 9 вересня 2011 року, та засуджений до позбавлення волі. Дійсно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 , який належить УМВС України на Південно-Західній залізниці. ОСОБА_2 згоден з тим, що зазначений автомобіль був пошкоджений з його вини та що на ремонт автомобіля позивачем було витрачено 19 494 грн 70 коп, але вважає, що УМВС на Південно-Західній залізниці звернулося з позовом до нього після закінчення строків, визначених діючим законодавством, для вирішення питання про стягнення з нього шкоди, заподіяної установі.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Встановлено, що молодший сержант міліції ОСОБА_2 з 6 жовтня 2009 року працював водієм-співробітником 3-го класу автогосподарства при управлінні МВС України на Південно-Захізній залізниці (наказ УМВС на Південно-Західній залізниці від 6 жовтня 2009 року № 2450-с (а.с. 30-33, 68) та був звільнений з посади відповідно до наказу УМВС на Південно-Західній залізниці від 16 вересня 2011 року № 2530-с (а.с. 68).

9 вересня 2011 року приблизно об 11 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем управління МВС України на Південно-Західній залізниці «Шкода Октавія» державний номер 11 2548, рухався по проїзній частині бульвару Лесі України в напрямку стації метро «Печерська» в м. Києві та, порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, здійсний наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу. Від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_3 померла (а.с. 56-68)

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року ОСОБА_2 був визнаний винним і притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 56-68).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2013 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року змінений в частині призначеного ОСОБА_2 покарання та йому призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В іншій частині вирок Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року залишений без змін (а.с. 69-76).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2014 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року та апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2013 року щодо ОСОБА_2 скасований в частині вирішення цивільного позову та справа у цій частині направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с.77-80).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено вироком Печерського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року ОСОБА_2 9 вересня 2011 року приблизно об 11 годині керував автомобілем управління МВС України на Південно-Західній залізниці «Шкода Октавія» державний номер 11 2548 та з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з управлінням МВС на Південно-Західній залізниці (а.с. 56-57. 68).

Протоколом огляду автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 зафікосовано, що автомобіль внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мав пошкодження (а.с. 65). Зазначений автомобіль за вироком Печерського районного суду м.Києва від 1 квітня 2013 року був залишений у власності управління МВС на Південно-Західній залізниці (а.с. 68).

На відновлювальний ремонт автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 позивачем було витрачено 19 494 грн 70 коп (а.с. 34, 35).

Вищевказані факти відповідач не оспорює.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про міліцію» службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Пунктами 1, 13, 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 передбачено, що дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: 1) умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; 2) приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; 3) заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; 4) дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; 5) недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. У разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення

про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 №3, матеріальна відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну злочином підприємству, установі, організації, з якими вони перебували у трудових відносинах, визначається згідно з статтями 130-138 КЗпП України. Слід також враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (п. 9 постанови)

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Статтею 234 КЗпП України також передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати

підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову (п. 20 постанови).

Відповідно до довідки управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 29 липня 2015 року, відновлювальний ремонт службового автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди був проведений ТОВ «Автосоюз» відповідно до наряду-замовлення від 27 березня 2014 року №СЗ00271207/СН00215925 (а.с. 34).

Як вбачається з вищевказаного наряду замовлення, він був відкритий ТОВ «Автосоюз» 15 січня 2014 року, а виконаний 27 березня 2014 року (а.с. 35).

За повідомленням позивача, шкода, заподіяна управлінню МВС України на Південно-Західній залізниці внаслідок пошкодження службового автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 була виявлена 27 березня 2014 року (а.с. 193).

Згідно повідомлення ТОВ «Автосоюз» від 15 січня 2016 року, відновлювальний ремонт автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 був проведений відповідно до наряду-замовлення № СЗ00271207/СН00215925 від 27 березня 2014 року в період з 15 січня 2014 року (дата відкриття наряду-замовлення) до 22 січня 2014 року (дата отримання замовником автомобіля). Наряд-замовлення був оплачений управлінням МВС України на Південно-Західній залізниці 29 травня 2014 року (а.с. 197).

Таким чином, позивачеві стало відомо про пошкодження службового автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди 9 вересня 2011 року, про наявність заподіяної ОСОБА_2 шкоди та її розмір управління МВС України на Південно-Західній залізниці дізналося 27 березня 2014 року, а оплата робіт з відновлення автомобіля була проведена позивачем 29 травня 2014 року.

Проте, з позовом до суду управління МВС України на Південно-Західній залізниці звернулося лише 31 липня 2015 року (а.с. 37), тобто з пропуском встановленого діючим законодавством строку для звернення до суду з позовом про стягнення з працівника заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем в судовому засіданні не надано, а судом не здобуто доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заподіяної підприємству шкоди. З клопотанням про поновлення строку звернення до суду позивач не звертався.

За таких обставин, оскільки позивачем пропущений встановлений ч. 3 ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом про стягнення з працівника шкоди, заподіяної установі, то в задоволенні позовних вимог управління МВС України на Південно-Західній залізниці слід відмовити.

Керуючись ч. 5 ст. 25 Закону України «Про міліцію», ст. ст. 130, 134, 136, 233, 234 КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України від 23.06.1995, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 № 14, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної установі, в розмірі 19 494 грн 70 коп відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ярмак О. М.