Справа № 758/5985/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М.,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Раїса Семенівна про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду з вищезазначеною заявою, у якій просить встановити той факт, що вона є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, мотивуючи тим, що підтвердження цього факту судовим рішенням необхідне їй для отримання свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили її задоволити в повному обсязі, з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Раїса Семенівна в судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця у підтвердження своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.11.1998 року (а.с.5).

Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1994 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності заявниці та її чоловіку - ОСОБА_4, її сину - ОСОБА_5 та її померлому батьку - ОСОБА_3 (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.1976 року заявниця, її чоловік - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖЕК № 676 (Форма № 3) від 24.10.1983 року (а.с.9).

Відповідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 328 від 03.02.2016 року ОСОБА_3 проживав 07.07.1976 року і по день смерті в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складалась з 1/4 частини вищезазначеної квартири, яку позивачка прийняла на підставі ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 18.07.1963 року), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується, зокрема довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 1423 від 29.04.2016 року (а.с.12), Довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 1422 (Форма № 3) від 29.04.2016 року (а.с.11), які підтверджують що остання постійно проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця 11.04.2016 року звернулась до державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька - ОСОБА_3, однак, відповідно до постанови № 1145/02-14 від 11.04.2016 року (а.с.14) їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що надані документи не підтверджують її родинні відносини зі спадкодавцем: у свідоцтві про народження ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 08.08.1965 року (а.с.7)) батьком зазначений - ОСОБА_7 (а.с.6), а у свідоцтві про смерть вказано - ОСОБА_3 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до свідоцтва про народження від 01.08.1947 року батьком заявниці був записаний російською мовою «ОСОБА_7», у зв'язку з чим, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заявницю можливості реалізувати свої права та обов'язки, пов'язані із відкриттям спадщини після ОСОБА_3.

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, той факт, що батько заявниці дійсно мав прізвище ім"я та по-батькові ОСОБА_3, знають цю родину тривалий час та їм відомо, що в різних документах прізвище ім"я та по-батькові померлого зазначено по різному.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У зв'язку з вищевикладеним, суд, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні доказами, показаннями свідків, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин - те, що вона - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною дочкою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Раїса Семенівна про встановлення факту родинних відносин - задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 (реєстраційний иомер облікової картки платника податків НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною дочкою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич