АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк», про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12326/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Актив-Банк») про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 18 лютого 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №246.

Здійснено поділ спільного майна подружжя наступнимчином:

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1, вартість якої складає 2768 926,00 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на наступне майно:

- машиномісце АДРЕСА_2, вартість якого складає 446 024,00 грн.;

- машиномісце АДРЕСА_3, вартість якого складає 556 507,00 грн.;

- автомобіль BMW X6, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, вартість якого складає 1 386 251,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3897,60 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» Луньо І.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що оскаржуваним рішенням було змінено власника квартири АДРЕСА_1, та яка перебуває в іпотеці в ПАТ «КБ «Актив-Банк», що зумовлює втрату іпотекодержателем права першочерговості обтяження на заставне майно. Звертає увагу на те, що ПАТ «КБ «Актив-Банк» не надавало свою згоду на поділ нерухомості, яка перебуває в іпотеці банку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» ЛуньоІ.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 лютого 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1, а.с.9-10).

Від вказаного шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.11, 12).

За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, тобто до жовтня 2014 року, сторони придбали наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу квартири від 07 жовтня 2005 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстровано 20 березня 2006 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно» в реєстровій книзі №д.269-159 за №44271; машиномісце АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право власності від 05 лютого 2008 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради; машиномісце АДРЕСА_3, згідно свідоцтва про право власності від 05 лютого 2008 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого орану Київської міської ради, та автомобіль BMW X6, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 (т.1, а.с.13-19).

05 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ПАК-Експо» було укладено договір про здійснення кредитних операцій №0905/02, за умовами якого, ОСОБА_2 зобов'язалась прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит в строки визначені договором, а саме до 04 вересня 2016 року.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором між ТОВ «ПАК-Експо» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №0905/02/S-5, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (т.1, а.с.239-247).

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, мотивуючи його тим, що подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, розірвавши шлюб та визнавши за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1., та визнавши за ОСОБА_3 право власності на машиномісце АДРЕСА_2, машиномісце АДРЕСА_3 та автомобіль BMW X6, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Таким чином, врахувавши, що квартира АДРЕСА_1 та автомобіль BMW X6, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 є спільним сумісним майном подружжя, яке придбане за час шлюбу і належить кожному з подружжя в рівних частках, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поділ вказаного майна подружжя відповідно до заявлених вимог, визнавши за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, та визнавши за ОСОБА_3 право власності на машиномісця АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та автомобіль BMW X6, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави припинення іпотеки.

Відповідно до цієї норми права іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), у разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до змісту вказаних норм статус квартири АДРЕСА_1, як спільного сумісного майна визначено на момент її придбання. Поділ спільного сумісного майна подружжя є правом одного із них, яке він вправі реалізувати в будь-який час, а визнання за одним із них права на квартиру в порядку поділу спільного сумісного майна не є підставою для припинення іпотеки та не є перешкодою іпотекодержателю у здійсненні своїх прав, зокрема, і права на задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета іпотеки.

Таким чином, колегія суддів відхиляє, як безпідставні доводи апеляційної скарги на те, що зміна власника квартири АДРЕСА_1, та яка перебуває в іпотеці в ПАТ «КБ «Актив-Банк», зумовлює втрату іпотекодержателем права першочерговості обтяження на заставне майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року в частині розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не стосується прав ПАТ «КБ «Актив-Банк», в апеляційній скарзі не було наведено мотивів щодо скасування рішення суду в цій частині, а тому колегією суддів в цій частині воно не переглядається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова