АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 673/747/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1920/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Карпусь С.А.

суддів: Федорової Н.О., Ярмолюка О.І.

секретаря Бондаря О.В.

з участю: представника Державного концерну «Укроборонпром» ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного концерну «Укроборонпром» (далі ДК «Укроборонпром») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Він вказував, що рішенням Деражнянського районного суду від 04.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.07.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.2015 року, його поновлено на посаді провідного спеціаліста Управління контрольно-ревізійної діяльності Державного концерну «Укроборонпром» та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Всупереч вимог ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення суду виконано лише 26 травня 2016 року. Згідно наказу №75-ОС від 26.05.2016 року його звільнено із ДК «Укроборонпром» за згодою сторін, проте при звільненні з ним не проведено повного

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/1920/16

Доповідач Карпусь С.А. Категорія № 53.54

розрахунку. За період невиконання відповідачем рішення суду з 03.03.2015 року по 26.05.2016 року на його користь підлягає стягненню 215 476,8 грн. середнього заробітку без здійснення з них відрахувань. На підставі ст. 117 КЗпП України за затримку виплати належних при звільненні сум на три дні відповідач повинен сплатити йому 2098,80 грн. середнього заробітку. Крім того, згідно положень ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» він має право на компенсацію в розмірі 15004,55 гривень. Вказані суми просив стягнути з відповідача на його користь.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово уточнював позовні вимоги та, посилаючись на те, що відповідач частково провів з ним розрахунок, остаточно просив стягнути з ДК «Укроборонпром» на його користь середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 95056 грн. 32 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1584 грн. 45 коп. за 5 днів за період з 26 травня по 02 червня 2016 року, а також 15046 грн. 93 коп. компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено стягнути з Державного концерну «Укроборонпром» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 95056,32 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1584 грн. 45 коп., а всього 96640 грн. 77 коп. без урахування передбачених законодавством утримань із заробітної плати.

В решті вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Державний концерн «Укроборонпром» вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції неправильно визначено розмір середньоденної зарплати для обрахунку виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Не врахував суд, що з позивачем було проведено повний розрахунок, йому було виплачено 145475, 46 грн. середнього заробітку за затримку виконання рішення суду, з яких утримано податки та збори, за 306 днів із розрахунку 475,41 грн. середньоденного заробітку. Йому виплачено компенсацію за пять днів затримки розрахунку в розмірі 1913,55 грн..

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просив відхилити апеляційну скаргу.

В засіданні апеляційного суду представник Державного концерну «Укроборонпром» підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 заперечив доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення з наступних підстав.

Згідно п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак дане рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача та несвоєчасно провів з ним розрахунок при звільненні, тому на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за всі дні затримки, який обраховується з середньоденної заробітної плати в розмірі 699,60 грн., визначеної в попередньому рішенні суду у цивільній справі № 673/1909/14 за позовом ОСОБА_2 про поновлення на роботі.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У випадку невиконання цього обовязку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Встановлено, що рішення Деражнянського районного суду від 04.03.2015 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного спеціаліста Управління контрольно-ревізійної діяльності Державного концерну «Укроборонпром», залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.07.2015 року, було допущене до негайного виконання та набрало законної сили.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обовязковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Наказом № 63-ос від 16 травня 2016 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі. З цим наказом він ознайомився 26 травня 2016 року. Наказом № 76-ос від 26 травня 2016 року ОСОБА_2 звільнений з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином затримка з вини відповідача виконання судового рішення у розумінні ст. 236 КЗпП України зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою.

Сторони визначились, що виконання рішення суду про поновлення на роботі було затримано на 306 днів з 04.03.2015 року по 25.05.2016 року, а виплату розрахунку при звільненні було затримано на 5 днів.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлена до стягнення сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, яка складає 95056 грн. 32 коп. та за час затримки розрахунку при звільненні 1584 грн. 45 коп..

Однак колегія суддів не може погодитись із здійсненим позивачем розрахунком середнього заробітку з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього і четвертого пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника та за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи; якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Оскільки ОСОБА_2 не працював протягом останніх двох календарних місяців перед його звільненням з роботи 26.05.2016 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за останні відпрацьовані два місяці вересень і жовтень 2014 року.

Суд першої інстанції не визначив розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та затримки розрахунку, помилково врахував середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 699, 60 грн. як обставину встановлену попереднім судом при розгляді справи про поновлення позивача на роботі, яка не підлягає доказуванню, тим самим не виконав обовязку про проведення відповідного розрахунку, що визначений цивільним процесуальним кодексом.

Згідно розрахунків листів за вересень та жовтень 2014 року ОСОБА_2 відпрацював 34 робочі дні, за які йому було нараховано суму 33262,75 грн., частину з цієї суми становить виплата за час перебування у черговій відпустці 6913,80 грн., 9700 грн. матеріальна допомога до відпустки, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати відповідно до п.4 Порядку.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених виплат, також не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ( п/п б, абзац 2 пункту 4 Постанови).

Відповідно до абзацу 1 п.3 Порядку у разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Із 970 грн. надбавки за науковий ступінь в розмірі 10% від окладу, нарахованих ОСОБА_2 за вересень 2014 року, для обрахування середньої заробітної плати така надбавка пропорційно відпрацьованому часу становить 485 грн.(10% від заробітку 4850 грн.) а.с. 29.

Таким чином за останні 34 робочі дні ОСОБА_2 було нараховано 16163,95 грн. заробітної плати (4850,00+52,98+485+10775,97).

Середньоденна заробітна плата робітника становить 475, грн. 41 коп. (16163,95:34 дні).

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що загальна сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі буде становити 145475,46 грн. (306х475,41 грн.)

Статтею 117 КЗпП України передбачено обовязок роботодавця виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач звільнений з роботи 26.05.2016 року, за цей день йому виплачена заробітна плата 510 грн. 53 коп., остаточний розрахунок відповідач провів з ним 02.06.2016 року. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку 5 робочих днів становить 2377,05 грн. (5х475,41 грн.).

Згідно з даними довідки від 23.06.2016 року, розрахункових листків за травень та червень 2016 року, а також платіжного доручення від 2 червня 2016 року Державним концерном «Укроборонпром» ще до звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом було повністю проведено розрахунок за затримку виконання рішення суду та затримку розрахункових сум при звільненні у такому розмірі, який визначений колегією суддів (а.с.38, 41-44).

Твердження ОСОБА_2, що з середнього заробітку не підлягають утриманню обовязкові платежі податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, не ґрунтуються на законі.

Згідно з п. 14.1.180 Податкового кодексу України юридична особа є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати ПДФО із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Також обєктом оподаткування військовим збором є виплачений позивачу дохід, що передбачено п.п.1.2. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ цього Кодексу.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем добровільно виплачені належні позивачу суми, нараховані із середньоденної заробітної плати, що визначена згідно з положеннями Порядку, і висновки суду про стягнення на користь позивача сум середнього заробітку не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на законі, а тому ухвалене рішення підлягає скасуванню в частині задоволених вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та середнього заробітку за час затримки розрахунку з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось сторонами та судом не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» задовольнити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2016 року в частині задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_4

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь