Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/2473/14 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження № 22-ц/778/4313/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 серпня 2016 року у справі за позовом Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області в інтересах держави в особі органа уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі органа уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах: Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику.

В позові, уточненому в ході судового розгляду, зазначав, що проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлено порушення вимог земельного законодавства при виділенні земельних ділянок, а саме, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 22.01.2007 року № 32 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,0559га в оренду громадянам членам ОСК «Гриф» для ведення колективного садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 12 років.

На підставі вказаного розпорядження 30.01.2007 між Запорізькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСК «Гриф» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 1.2 вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту.

Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,0559га, в тому числі: 2,9559га - рілля, 1,1000га - пасовища.

Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 передано безоплатно у власність громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» земельні ділянки, зокрема ОСОБА_4 в районі пр. Радянський в м. Запоріжжі передано у власність земельну ділянку № 9 площею 0,0994га., кадастровий № НОМЕР_2 для ведення садівництва. В подальшому ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_3, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею 20.03.2007 року.

ОСОБА_4 передала вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВМІ № 624883 від 31.07.2009 року на користь ОСОБА_5, яка на даний час є її власником.

Прокурор вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_4 є незаконним та підлягає визнанню недійним з таких підстав.

У розпорядженні голови Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 зазначено, що за рахунок земель ОСК «Гриф-2006» у власність громадян передаються земельні ділянки, які перебували у користуванні останніх з підстав їх членства у кооперативі.

Однак відповідно до вимог ч.2 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на час прийняття розпорядження № 2/12 від 09.02.2007) право оренди землі повинно було оформлятися договором, який реєструється відповідно до закону.

З вищенаведеного вбачається, що оскільки стороною - орендарем договору оренди земельної ділянки від 30.01.2007 року є ОСК «Гриф-2006», а не члени зазначеного кооперативу, членство ОСОБА_4 у кооперативі не є підставою для виникнення у останньої права користування спірною земельною ділянкою.

Вважає, що межі земельної ділянки, переданої розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 № 2/51 у власність ОСОБА_4, до її передачі останній, визначені не були.

Так, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСК «Гриф-2006» земельної ділянки загальною площею 4,0559га, затвердженим розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 22.01.2007 № 32 було сформовано єдину земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,0559 га, частина якої (площею 3,4778 га) в подальшому була розподілена на 35 окремі земельні ділянки, до числа яких входить і спірна земельна ділянка.

Вважає, що спірна земельна ділянка до її передачі у власність ОСОБА_4, в користуванні останньої не перебувала, приватизація вказаної земельної ділянки мала здійснюватись із розробленням проекту землеустрою.

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 20.03.2007 року у порушення ст.ст.116,118 ЗК України, що відповідно є підставою для визнання його недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 виданий 20.03.2007 року; витребувати у ОСОБА_5 на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0994 га, розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року залучено правонаступника позивача Запорізьку місцеву прокуратуру №2 замість Запорізької міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері. Замінено неналежного відповідача - Реєстраційну службу Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, належним - Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з мотивуванням рішення суду заступник прокурора Запорізької області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити в частині підстав для відмови у задоволенні позову виключивши мотивувальну частину судового рішення починаючи з абзацу 11 сторінки 2 по 8 абзац сторінки 6 включно, визначивши наступне мотивування для відмови у задоволенні позову:

«Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 у справі № 0870/645/12 задоволено позов Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за застосуванням законів у природоохоронній сфері, визнано незаконним і скасовано розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

У подальшому прокурор звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю, отриманого на підставі скасованого розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 та витребування спірної земельної ділянки на користь держави.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015 скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанцій у адміністративній справі № 0870/645/12 та винесено нове рішення про відмову у задоволенні позову прокурора щодо незаконності розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

Генеральна прокуратура України звернулась із заявою до Верховного Суду України про перегляд рішення суду касаційної інстанції у цій справі, яку ухвалою від 14.09.2015 прийнято до провадження, однак до теперішнього часу не розглянуто.

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Верховного суду України від 23.10.2013 у справі № 6-93цс13, право, посвідчене державним актом на право власності на землю, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а тому з огляду на приписи ч.І ст.16 ЦК України та ст. 152 Земельного кодексу України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей акт не визнано недійсним (незаконним) у встановленому законом порядку.

Таким чином, на момент постановления рішення Запорізького районного суду від 23.08.2016р. розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 є чинним, тому державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_4 на його підставі, не може бути визнаний недійсним, а спірна земельна ділянка - витребуваною на користь держави».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Дядюшевої К.Є., яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яка також підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 22.01.2007 року № 32 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,0559 га. в оренду громадянам - членам ОСК «Гриф» для ведення колективного садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 12 років.

На підставі вказаного розпорядження 30.01.2007 між Запорізькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСК «Гриф» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 1.2 вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за рахунок земель запасу Долинської сільської ради Запорізького району, розташовану за межами населеного пункту.

Згідно п. 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,0559га, в тому числі: 2,9559га - рілля, 1,1000га - пасовища.

Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 передано безоплатно у власність громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» земельні ділянки, зокрема ОСОБА_4 в районі пр. Радянського в м. Запоріжжі передано у власність земельну ділянку № 9 площею 0,0994 га., кадастровий № НОМЕР_2 для ведення садівництва. В подальшому ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_3, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею 20.03.2007 року.

В подальшому ОСОБА_4 передала вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВМІ № 624883 від 31.07.2009 року на користь ОСОБА_5, у якій земельна ділянка наразі перебуває у власності.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» - скасоване. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015 року, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення , яким у задоволенні позову відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство України не містить норм щодо недійсності з моменту ухвалення розпорядження суб'єкта владних повноважень у випадку визнання його незаконності та скасування. Скасоване через декілька років після прийняття розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року №2/51 не може бути підставою для витребування землі від добросовісного набувача, оскільки, воно були чинним на момент укладення оскаржуваної угоди.

Суд першої інстанції зазначив, що, позовні вимоги щодо визнання недійсними та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та вимога скасувати реєстрацію державного акту права власності на земельну ділянку заявлено з підстав недійсності угоди, за якою здійснювалося відчуження земельної ділянки, і задоволенню не підлягають, і, відповідно, відсутні підстави для задоволення вимог щодо недійсності угоди, за якою здійснювалося відчуження земельної ділянки. Також зазначив про відсутність правових підстав для визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та вимог про скасування реєстрації державного акту права власності на земельну ділянку.

Також районним судом зазначено про те, що скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки вони не відповідають загальним принципам права, тому що відповідачем по справі, на реалізацію скасованого розпорядження райадміністрації вже було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Зазначене рішення про надання земельної ділянки у власність за своєю природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовним актом індивідуальної дії), який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів, і який є виконаними в силу самого його прийняття.

За висновками суду ОСОБА_4 набула спірну земельну ділянку на законних підставах. ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку за відплатним договором, який було укладено з дотриманням вимог чинного законодавства. Розпорядження голови Запорізької районної адміністрації є виявленням волі розпорядника землі, а тому підстав для застосування ст.388 ЦК України немає.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду вимогам ЦПК України (стс.ст.213-215) не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи за результатами перевірки, проведеної Запорізькою міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері у 2012 році, встановлено що розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» на думку позивача винесено у порушення ст. ст. 118, 123 Земельного кодексу України та ст.ст. 20, 50 Закону України «Про землеустрій».

Прокурор звернувся з позовом про визнання незаконним та скасування вказаного розпорядження.

На підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 № 2/51 ОСОБА_4 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0994га для ведення садівництва, яку відчужено на користь ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 31.07.2007 № 624883.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 у справі № 0870/645/12 задоволено позов Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за застосуванням законів у природоохоронній, визнано незаконним і скасовано розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51.

У подальшому прокурор звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю, отриманого на підставі скасованого розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 та витребування спірної земельної ділянки у останнього власника.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015 скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанцій у адміністративній справі № 0870/645/12 та винесено нове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора щодо незаконності розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином судом першої інстанції не враховано те, що отримання ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0994га для ведення садівництва, яку відчужено на користь ОСОБА_5 за вказаним договором купівлі-продажу від 31.07.2007 поєднано із розпорядженням Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Верховного Суду України від 23.10.2013 у справі № 6-93цс13, право, посвідчене державним актом на право власності на землю, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а тому з огляду на приписи ч.І ст.16 ЦК України та ст. 152 Земельного кодексу України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей акт не визнано недійсним (незаконним) у встановленому законом порядку.

Таким чином, на момент постановлення рішення Запорізького районного суду від 23.08.2016 розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 є чинним, тому державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_4 на його підставі, не може бути визнаний недійсним, а спірна земельна ділянка витребуваною у останнього власника ОСОБА_5

Саме зі вказаних підстав суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову.

Окрім цього визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2824цс15.

Вирішення позовних вимог щодо витребування майна є похідним від вирішення питання недійсності держаного акту на право власності, а підстави для витребування земельної ділянки на користь держави необхідно вирішувати , із застосуванням положень ст. 388 ЦК України.

Так, частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Таким чином, право на витребування майна у добросовісного набувача має саме власник, за умови, що це майно вибуло з володіння поза його волею.

Вказаних обставин у даній справі не встановлено.

За наслідками апеляційного розгляду справи колегія суддів вбачає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в частині належного вмотивування підстав відмови у задоволенні позовних вимог, як зазначено вище у даному рішенні.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 серпня 2016 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: