Справа №451/1038/16-ц
Провадження № 2/451/430/16
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Крикавській М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2016 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить встановити факт її спільного проживання із матірю ОСОБА_3 у с.Стремільче Радехівського району до дня її смерті, тобто до 15 квітня 2012 року.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 15.04.2012 року, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшла земельна ділянка.

У подальшому, заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак видати свідоцтво про право на спадщину нотаріальна контора не може, оскільки вона, хоча фактично і проживала із спадкодавцем, однак була зареєстрована за іншою, аніж мама адресою.

Із посиланням на норми матеріального та процесуального права, зазначає, що за захистом своїх прав вимушена звертатися до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та дав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Позов просить задоволити.

Представник відповідача Стремільчанської сільської ради Радехівського району, надавши до суду заяву із визнанням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.34).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У розумінні вимог статті 256 ЦПК України та рекомендацій, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд справи №451/1038/16-ц про встановлення факту, що має юридичне значення проведено у позовному провадження.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходження майна або основної її частини.

Згідно фабули позовної заяви, встановлення факту позивачці необхідне для оформлення спадкових прав на земельну ділянку загальною площею 1,6968 га, що розташована на території Стремільчанської сільської ради Радехівського району (а.с.2).

З урахуванням наведеного, на виконання вимог ст.122 ЦПК України та при наявності даних щодо місця проживання позивачки у с.Мерва Горохівського району Волинської області, судом відкрито провадження за місцем подання заяви.

Зі змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 15.04.2012 року (а.с.6), відкрилася спадщина і, яку має намір успадкувати ОСОБА_2 (а.с.2).

Ту обставину, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 фактично проживала із спадкодавцем без реєстрації, у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не довіряти показам яких у суду підстав не має.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, враховано факт їх визнання представником відповідача і таке визнання стороною позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб (ст.174 ЦПК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,174,209-212,215,256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 проживала спільно із своєю матірю ОСОБА_3 у с.Стремільче Радехівського району Львівської області до дня смерті останньої, тобто до 15 квітня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_6