АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1806/15-ц 22-ц/774/1687/К/16
Справа № 182/1806/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1687/К/16 Тихомиров І.В.
Категорія № 27 (IV) Доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до ОСОБА_3 з позовом про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 21685166, згідно з яким ОСОБА_4 отримав кредит на загальну суму 20398,00 грн. на споживчі цілі з розміром процентної ставки 9,99 %, платою по кредиту (комісії) 1,99 % від суми кредиту щомісячно, на строк 36 місяців, з 23.01.2013 року по 23.01.2016 року.

21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір факторингу № 21/07/2014, згідно з умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбав у ПАТ «ОТП Банк» право вимоги по кредитному договору, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 23.01.2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 04.08.2014 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 23 973,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 17 399,35 грн.; заборгованості за відсотками - 1716,53 грн.; заборгованості по комісії - 4857,49 грн., яку позивач, разом з судовими витратами по справі, просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог. На його думку, судом помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності, та не взято до уваги те, що наявність заборгованості відповідача ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи, а в прохальній частині позовної заяви допущено описку та помилково зазначено прізвище ім'я та по-батькові іншої особи. Крім того, посилаючись на те, що у разі виявлення недоліків у позовній заяві суд вирішує питання щодо залишення її без руху у відповідності до ст. 119, 121 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

У письмових запереченнях відповідач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.01.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 21685166, згідно з яким ОСОБА_4 отримав кредит на загальну суму 20398,00 грн. на споживчі цілі з розміром процентної ставки 9,99 %, платою по кредиту (комісії) 1,99 % від суми кредиту щомісячно, на строк 36 місяців, з 23.01.2013 року по 23.01.2016 року.

21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір факторингу № 21/07/2014, згідно з умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбав у ПАТ «ОТП Банк» право вимоги по кредитному договору, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 23.01.2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 04.08.2014 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 23 973,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 17 399,35 грн.; заборгованості за відсотками - 1716,53 грн.; -заборгованості по комісії - 4857,49 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалось на існування заборгованості у відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором № 21685166 від 23.01.2013 року в загальному розмірі 23 973,37 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звертається з позовом до ОСОБА_3, а стягнути заборгованість просить з іншої невідомої особи, а саме - ОСОБА_5, а також з того, позивачем не надано доказів на підтвердження існування договірних відносин між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_5

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 21685166 від 23.01.2013 року укладено між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем по справі ОСОБА_3, про що свідчить власноручний підпис останнього у договорі (а.с. 5-7).

На підставі зазначеного договору відповідач ОСОБА_4 від ПАТ «ОТП Банк» отримав кредит на загальну суму 20398,00 грн. на споживчі цілі з розміром процентної ставки 9,99 %, платою по кредиту (комісії) 1,99 % від суми кредиту щомісячно, на строк 36 місяців, з 23.01.2013 року по 23.01.2016 року.

Як убачається із Додатку № 1 до Договору факторингу № 21/07/2014, укладеного 21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останній придбав у ПАТ «ОТП Банк» право вимоги по кредитному договору, укладеному 23.01.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 (12-15,16).

Як убачається з наданого позивачем суду першої інстанції розрахунку заборгованості, який досліджено в суді апеляційної інстанції та з яким погоджується колегія суддів, заборгованість за кредитним договором № 21685166 від 23.01.2013 року станом на 04.08.2014 року в загальному розмірі 23 973,37 грн. утворилась у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за вказаним вище кредитним договором відповідачем ОСОБА_4 (а.с. 8).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через те, що в прохальній частині позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ставить питання про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, не звернувши уваги на те, що вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 підтверджуються наявними у справі доказами, а зазначення позивачем в прохальній частині позовної заяви іншої особи є опискою, яка підлягає виправлення під час розгляду справи.

У зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду - скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на корсить ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № 21685166 від 23.01.2013 року в розмірі 23 973,37 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 17 399,35 грн.; заборгованість за відсотками - 1716,53 грн.; заборгованість по комісії - 4857,49 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з цим судові витрати позивача, понесенні ним при сплаті судового збору в судах: першої інстанції - в сумі 243,60 грн. (а.с. 1) та апеляційної інстанції - в сумі 267,96 грн. (а.с. 53), підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ч. 1 п.3, 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № 21685166 від 23.01.2013 року в розмірі 23 973 (двадцять три тисячі дев'ятсот сімдесят три) грн. 37 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17 399 (сімнадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 35 коп.; заборгованість за відсотками - 1716 (одна тисяча шістнадцять) грн.53 коп.; заборгованість по комісії - 4857 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят сім) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та в сумі 267 (двісті шістдесят сім) грн. 96 коп. - за розгляд апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий А.П.Барильська

Судді: Л.В.Митрофанова

Л.В.Михайлів