Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1237/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 05 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

за участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа : Служба у справах дітей Коростишівської районної державної адміністрації, про поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виділ майна за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з даним позовом в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому, просила провести поділ у натурі житлового будинку з господарськими будівлями, що розташована в АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,0598 га за цією адресою і виділити дітям по 1/4 його частині. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначає, що її діти та відповідач є співвласниками спірного домоволодіння та земельної ділянки, а саме: дітям належить по 1/4 частині, відповідачу - 1/2 частини майна. Позивач бажає виділити майно дітей в натурі та провести його поділ.

ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом, в якому просить виділити із майна належну їй 1/2 частку обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згоди щодо користування спільним майном між сторонами не досягнуто.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року вимоги сторін про поділ земельної ділянки залишено без розгляду.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, а позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі 1/2 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 по другому варіанту поділу як співвласнику № 2, що складається з : веранди 1-1 площею 12,5 кв.м., кухні 1-2 площею 14,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 13,6 кв.м., вітальні 1-6 площею 17,2 кв.м., 27/100 частки житлової кімнати 1-4-2 площею 6,6 кв.м., господарських будівель і споруд - 1/2 частини огорожі № 1-3, сарай «б», сарай «В», криницю «К».

Виділено ОСОБА_5 в натурі 1/2 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 по другому варіанту поділу як співвласнику № 1, що складається з : 73/100 частки житлової кімнати 1-4-1 площею 17,6 кв.м., житлової кімнати площею 14,8 кв.м., веранди 1-7 площею 9,3 кв.м., господарських будівель і споруд - 1/2 частина огорожі 1-3, гараж «Г».

Зобов'язано ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках 931 грн. компенсації, тобто по 465,50 грн., кожному.

Покладено на сторін обов'язок по переобладнанню приміщення із зазначенням робіт.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення її позову по другому варіанту експертизи як співвласнику 2. На підтвердження доводів своєї скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано її постійне проживання у будинку та фактичний порядок користування ним, склад її сім'ї, що потребує більше житлової площі, відсутність опалення, електрозабезпечення та кухні у виділеній їй частині. Вважає рішення суду несправедливим, оскільки їй на сім'ю, яка має 5 дітей різної статі, виділено 1 житлову кімнату без кухні, а на двох дітей позивача 2 житлові кімнати, хоча вони в будинку не проживають.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник підтримали апеляційну скаргу і пояснили, що виділена їй частина будинку не має автономного опалення та електрозабезпечення, а висновки про можливість їх влаштування відсутні. Також, суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_2, яка не ставила питання про виділ частки у спільну власність.

Позивач ОСОБА_2 та її представник заперечують у задоволенні скарги і пояснили, що на їх запити відповідні органи надали відповіді про порядок проведення будівництва, а експертом у висновку не зазначено про втручання у несучі конструкції будинку, тому дозвіл виконкому не потребується.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи вимоги первісного позову та частково вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що другий варіант експертизи, яким виділяється позивачам майно як другому співвласнику виключає його спільне користування та не порушує права сторін, є найбільш наближеним до ідеальних часток, враховує вимоги будівельних норм і стандартів. Оскільки висновком експертиз неможливо виділити 1/4 частину майна, на підставі усної згоди первісного позивача, вважав можливим виділити 1/2 частину у спільну власність.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Також, згідно із ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Отже, аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про різну правову природу виділу та поділу майна, оскільки у разі поділу, право спільної часткової власності припиняється у повному обсязі, а при виділі - залишається у частини співвласників.

Судом встановлено, що дітям позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, належить по 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки по АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 є власником іншої 1/2 частини цього майна.

Сторони згоди щодо порядку користування, поділу або виділу майна не дійшли.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.119 ЦПК України позовна заява подається у письмовій формі.

Позивач до початку розгляду судом справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову (ч.2 ст.31 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, остання просила провести поділ спільного майна та виділити її дітям по 1/4 частині будинковолодіння, кожному. Решта 1/2 частини будинку залишалася відповідачу.

Таким чином, вимога ОСОБА_2 стосується поділу майна, а не його виділу та залишення частини майна у спільній частковій власності.

Висновком судово-будівельної експертизи № 315/03-2016 від 18.03.2016 року встановлено неможливість поділу будинку на 1/2 частину та дві частини по 1/4. Існує технічна можливість розподілу будинку на дві частини із залишенням 1/2 частини у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Письмова заява про зміну підстав або предмету позову щодо виділення (поділу) майна із залишенням її частини у спільній частковій власності позивачів, не подавалася, а тому суд першої інстанції у порушення норм цивільно-процесуального законодавства вийшов за межі позовних вимог, що є обов'язковою підставою для скасування рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що не враховано інтереси сім'ї ОСОБА_5, яка має 5 неповнолітніх дітей, та постійне користування спірним будинком, колегія суддів не приймає до уваги тому, що спір щодо поділу майна виник між його співвласниками, а тому розподіл (виділ) проводиться з урахуванням їх інтересів, а не інтересів дітей однієї із сторін, які не мають права на зазначене житло.

Також, згідно довідок, які містяться в матеріалах справи (а.с.119, 125) сторони в спірному будинку постійно не проживають, що спростовує доводи ОСОБА_5 про використання спірного будинку в якості постійного місця проживання.

Крім того, судом не враховано наступне.

Відповідно до вимог ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні

системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Так, згідно з п. п. 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

У п. п. 2.22, 2.26, 2.27 Державних будівельних норм України № В.2.2-15-2005 визначено, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. В однокімнатних квартирах замість кухонь допускається передбачати кухні-ніші за умови їх обладнання електроплитами та влаштування в них примусової вентиляції. В однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз).

Відповідно до п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Таким чином, до перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні.

Перепланування жилих будинків та жилих приміщень здійснюється без зміни їх геометричних розмірів та функціонального призначення, але змінює конфігурацію приміщень, що вимагає внесення змін до технічного паспорту будинку або приміщення.

До переобладнання відносяться улаштування в індивідуальних жилих будинках, окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання; перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Висновок експерта по другому варіанту поділу, з яким погоджуються сторони, містить необхідність встановлення окремої перегородки у кімнаті 1-4, влаштування дверної пройми між кімнатами 1-4 та 1-5, облаштування електрифікованої кухні в кімнаті 1-5, а також квартири, що виділяються, згідно вимог діючих нормативних документів, повинні або можуть бути забезпечені таким інженерним устаткуванням: автономною системою електропостачання та слабких струмів; автономною системою газопостачання; автономною системою опалення; автономною системою водопостачання; автономною системою водовідведення.

У зв'язку із чим, експертом у мотивувальній частині висновку зазначено, що розробка проектно-кошторисної документації, а також погодження документації у встановленому законом порядку з відповідними службами і установами не відноситься до експертів з вирішення будівельно-технічної експертизи.

З урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги неодноразово роз'яснював сторонам обставини, що підлягають встановленню, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, пропонував сторонам подати або за їх клопотанням витребувати (у разі неможливості подати такі докази), зокрема, висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про наявність робіт по втручанню у несучі конструкції будинку та необхідність отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; отримання технічних умов служб енергопостачання про можливість обладнання електрифікованої кухні та автономного опалення та їх відповідність нормам протипожежної безпеки.

Однак, сторони обмежилися наданням відповідей сектору містобудування, архітектури та будівництва Коростишівської райдержадміністрації, Коростишівського районного сектору управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області, виконавчого комітету Коростишівської міської ради, які містять формальні роз'яснення щодо подальших дій власників будинку та не дають відповіді на поставлені запитання, а тому не є належними доказами, що свідчать про можливість переобладнання житлового будинку та дотримання всіх норм та правил.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача ОСОБА_2 про відсутність підстав для отримання дозволу на переобладнання з посиланням на відсутність у висновку експерта вказівки про необхідність втручання у несучі конструкції будинку тому, що експертом зазначене питання не досліджувалося і у мотивувальній частині взагалі не міститься опису будинку із зазначенням, які конструкції будинку є несучими. Зазначені доводи є лише припущенням.

При повторному роз'яснені апеляційним судом наслідків ненадання відповідних доказів, сторони відмовилися заявляти інші клопотання.

Оскільки сторонами не надано доказів про можливе втручання у несучі конструкції будинку у зв'язку із влаштуванням дверного прорізу між кімнатами 1-4 та 1-5, що потребує отримання документів, які дають право на виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку, можливість встановлення автономного опалення в кожній частині будинку (піч залишається у одного власника) з дотриманням вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, технічних умов на облаштування електричного опалення та електрифікації кухні в одній із частин житлового будинку, що виділяється, вимоги сторін задоволенню не підлягають.

Враховуючи порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовів.

Керуючись ст. ст.209, 218, 303, 304, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, про поділ майна та зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виділ майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: