У х в а л а

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 Звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що знаходилась раніше у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в шлюбі народилася дочка ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, що викликані її хворобою. Судовими рішеннями з відповідача стягнуто аліменти та додаткові витрати на дитину в сумі 1413,39 грн, проте після цього, позивачем було витрачено на лікування дитини ще 3042,41 грн та 3745 грн витрат ще необхідно понести, тому на підставі ст. ст. 18, 185 СК України просила позов задовольнити.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від

18 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 додаткові витрати на дитину ОСОБА_6 у розмірі 3 042,41 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня

2015 року рішення Овруцького районного суду Житомирської області

від 18 червня 2015 року змінено, зменшено суму стягнутих з

ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 додаткових витрат на неповнолітню дитину з 3 042,41 грн до 2 713,03 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Судами встановлено, що дитина хворіє на симптоматичну епілепсію з рідкими нічними генералізованими нападами, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат, пов'язаних з її лікуванням.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат на дитину, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Зменшуючи розмір стягнутих коштів апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова