Справа № 760/6722/16-ц
Провадження №2/760/3662/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06.04.2016 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя не скалось, оскільки вони втратили почуття любові. В останній час спільного проживання їхні погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства в березні 2016 року. Збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та пояснив, що з березня 2016 р. позивач та відповідач не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Примирення не досягнуто, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання 23.09.2016 року не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 грудня 2015 р. Від шлюбу мають малолітню доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони з березня 2016 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Ухвалою суду від 24.06.2016 р. сторонам було надано строк для примирення три місяці.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні 23.09.2016 р., позивач ОСОБА_1 не бажає відновлювати шлюбні стосунки, збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення подружжя не відбулось.

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1. У судовому засіданні представник позивача заявив клопотання, що позивач висловила бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 -215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30 грудня 2015 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис №4369) розірвати.

Залишити ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: С.І. Кушнір