АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Перепелюк Л.М., Одинак О.О.

секретаря Герман Я.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання договору недійсним.

Зазначав, що між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 укладено договір 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128, за яким закрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», відкриває позичальнику відновлювальну траншеві кредитну лінію у розмірі 600000 грн. на строк з 14 серпня 2008 року по 13 серпня 2015 року.

Посилався на ненадання інформації про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту, тип процентної ставки, наявність супутніх послуг.

Вказував, що умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов»язків.

№22ц-53 2016 рік Головуючий у 1 інстанції Скуляк І.А.

Категорія 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Просив визнати договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 недійсним.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 листопада 2015 року у позові відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 недійсним, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 недійсним, суд першої інстанції виходив із недоведеності таких вимог.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання вимог законодавства при вчиненні договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи. На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в сумі першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, підстави недійсності договору між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року№2008/980-КЛТ/128 пов»язував із ненаданням інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, тип процентної ставки, наявність супутніх послуг.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 укладено договір14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128, за яким закрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», відкриває позичальнику відновлювальну траншеві кредитну лінію у розмірі 600000 грн. на строк з 14 серпня 2008 року по 13 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Конституційний Суд України у справі від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 про захист прав споживачів кредитних послуг у мотивувальній частині рішення зазначав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через установлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Пунктом 2.1 Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808, на банки покладається обов»язок надання споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту та зобов'язують банк отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з цією інформацією.

Відповідно до п.1.4 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 видача кредиту за даним договором буде здійснюватись окремими траншами після підписання окремих додаткових угод з дотриманням умов п.1.5 даного договору.

За змістом п.1.5 наведеного договору сума кожного траншу, терміни користування траншем, умови погашення, а також інші умови, що можуть виникнути протягом дії даного договору, обумовлюються окремими додатковими угодами до даного договору, що є його невід»ємною частиною.

Згідно із п.3.2.2 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 за користування кредитом позичальник повинен сплатити банку плату у вигляді відсотків від суми кредиту. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 22,9 річних із розрахунку 360 днів на рік. Відсотки, нараховані в порядку, передбаченому п.3.2 цього договору, повинні сплачуватися позичальником у валюті кредиту щомісяця, не пізніше 10 числа поточного місяця, а відсотки за останній період користування кредитом сплачуються одночасно зі сплатою останнього платежу по кредиту.

До матеріалів справи приєднано додаткову угоду №1 до договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128.

Пунктом 6 додаткової угоди №1 встановлено, що погашення траншу відбувається за вільним графіком, але не повинно суперечити вимогам п.3.2.3, 5.1.2 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128.

ОСОБА_2 своїм підписом на додатку №1 до договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 засвідчив про ознайомлення з ним.

Разом з тим додаткова угода №4 від 27 червня 2012 року до договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 та додаткова угода № 1 до додаткової угоди №4 від 27 червня 2012 року до договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128 містять відомості про загальну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту; варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту.

За змістом п.7.8 правочину позичальник засвідчує, що ознайомлений з чинними тарифами банку.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У матеріалах справи відсутні докази щодо невідповідності відсотків у розмірі 22,9 річних на суму залишку заборгованості за кредитом вихідним параметрам кредитування, здорожчення кредиту.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність обставин ненадання публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» інформації ОСОБА_2 про умови кредитування.

Крім того, ОСОБА_2 посилався на несправедливість умов договору між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року№2008/980-КЛТ/128.

На підставі ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Частиною 6 наведеної норми встановлено, що у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно із п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року (справа № 6-80цс13) за положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України від "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За правилами, передбаченими п.1.2 договору між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 від 14 серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128, кредит надається зі сплатою 22,9 відсотків річних, які можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору, що є його невід»ємною частиною.

Судом першої інстанції не встановлено істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, заподіяння шкоди споживачу та порушення принципу добросовісності.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі ч.2 ст.640 ЦК України у разі якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

З матеріалів справи вбачається, що договір між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 від 14серпня 2008 року №2008/980-КЛТ/128, вчинений у письмовій формі

Згідно із п.11.2 правочину договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання стронами зобов»язань.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами 2 та 3 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договір, спір щодо якого вирішено у справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Підписанням оспорюваного кредитного договору без будь яких застережень ОСОБА_2 підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.

ОСОБА_2 тривалий час користувався кредитними коштами, що також свідчить про його згоду з умовами договору.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч. 1ст. 307, ч. 1 ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді