Ухвала

Іменем України

19 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_4, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2011 року між ним та публічним акціонерним товариством «РайффайзенБанк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір. 18 вересня 2012 року між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (далі -ПАТ «СК «УНІКА») укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту, згідно із умовами якого у разі настання страхового випадку, яким є, зокрема встановлення інвалідності першої групи, страховик повинен сплатити страхову виплату, що відповідає сумі кредиту (923 022 грн. 55 коп.). У випадку встановлення інвалідності другої групи, страховик повинен був сплатити страхову суму у розмірі 80 % від розміру кредиту. Вигодонабувачем за цим договором є кредитор.

Посилаючись на те, що 01 серпня 2013 року йому встановлено другу групу інвалідності, про що він повідомив страховика, проте страхова виплата була виплачена лише 18 червня 2015 року, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати з 08 серпня 2013 року по 17 червня 2015 року у розмірі 923 238 грн. 43 коп., пеню у розмірі 359 113 грн. 94 коп. та моральну шкоду у розмірі 400 тим. грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що вигодонабувач, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», скористався договором добровільного страхування від нещасних випадків укладеним 18 вересня 2012 року, і отримав страхове відшкодування.

Відтак вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування, штрафу та шкоди є безпідставними.

Судові рішення відповідають вимогам ст. ст. 636, 979, 980, 985 ЦК України, ст. ст. 16, 20 Закону України «Про страхування», а також умовам договору страхування укладеного між сторонами.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова