Справа № 752/8825/15-ц
Провадження № 2/752/219/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.09.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Безверхої Н.В., Савченко Д.Г.

за участю представників - ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю відповідача - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності, визнання спадкоємцем, суд -

Встановив

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд:

-встановити факт спільного проживання однією сім'єю в усталених відносинах, що притаманні подружжю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період часу з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_6;

-визнати об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_5, та ОСОБА_6: 1. домоволодіння, розташоване на земельній ділянці АДРЕСА_4, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5; 2. автомобіль «ЗАЗ TF69YO», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; 3. Банківський вклад «Страхово-пенсійний» в грошовій суму розміром у 30538,98 грн. на відкритому на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 рахунку № НОМЕР_3 у філії Печерського відділення № НОМЕР_2 «Ощадбанк».

-визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного майна, як спільного із ОСОБА_6 сумісного майна.

-визнати вказане майно спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_6;

-визнати її спадкоємцем 4-ї черги за законом після смерті ОСОБА_6;

-змінити черговість спадкування за законом та визнати її спадкоємцем 1-ї черги за законом після смерті ОСОБА_6;

-в порядку розподілу між спадкоємцями 1-ї черги за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 та визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме на 1/4 частину домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці АДРЕСА_4, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5; 1/4 частину автомобіля «ЗАЗ TF69YO», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; 1/4 частину банківського вкладу «Страхово-пенсійний» в грошовій сумі розміром у 30538,98 грн. на відкритому на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 рахунку № НОМЕР_3 у філії Печерського відділення № НОМЕР_2 «Ощадбанк»; 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_4, площею 0,0404 га. розташовану у Садівничому товаристві «Світанок», яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 проживала однією сім'єю в усталених відносинах, що притаманні подружжю з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_6 її чоловік ОСОБА_6 помер та після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло майно, що є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_6

Позивач вказує, що під час сумісного проживання з ОСОБА_6 за рахунок спільної праці на спільні кошти було набуло у власність домоволодіння, розташоване на земельній ділянці АДРЕСА_4, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5, автомобіль «ЗАЗ TF69YO», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та грошові кошти у розмірі 30538,98 грн., які перебувають на відкритому на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 рахунку № НОМЕР_3 у філії Печерського відділення № НОМЕР_2 «Ощадбанк».

Відповідачем у справі є спадкоємець 1 черги за законом ОСОБА_4, який є сином померлого, та який не визнає її право на 1/2 частину сумісного майна.

Позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом зазначено, що для визнання за нею права власності на спадкове майно необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

Крім того позивач зазначає, що останні роки життя ОСОБА_6 у зв'язку зі станом здоров'я потребував постійної сторонньої допомоги та не міг самостійно забезпечувати умови свого життя. Тому вона, як його дружина забезпечувала за ним постійний сторонній догляд, оскільки ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані. Тому позивач просить також вказані обставини та змінити черговість спадкування.

Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині встановлення факту проживання однією сім'єю в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_6.

З довідки Другої Київської державної нотаріальної контори вих. № 2152/05-14 від 18.06.2013 року вбачається, що з поданих ОСОБА_8 документів неможливо встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_6.

Відповідач по справі ОСОБА_4 також звернувся в Другу київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, в результаті чого було заведено спадкову справу № 422/2013.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось наступне спадкове майно:

-автомобіль «ЗАЗ TF69YO», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

-садовий будинок АДРЕСА_4, право власності на який виникло на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6, видане 29.04.2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві;

- грошові кошти у розмірі 30539 грн. 98 коп., що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_3 у філії Печерського відділення № НОМЕР_2 «Ощадбанк», що підтверджується копією ощадної книжки від 17 грудня 2011 року;

-земельна ділянка АДРЕСА_4, про що свідчить копію державного акту серія НОМЕР_7;

-квартира АДРЕСА_1, про що свідчить копія реєстраційного посвідчення № 514/3013 від 07 квітня 1992 року.

Частинами. 1 та 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

В свою чергу за змістом ч. 2 та ч. 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Про утворення особами сім'ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Законодавець визнає можливість створення сім'ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, про що визначено в ст. 74 СК України. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (ст. 256 ЦПК України).

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Як роз'яснив Верховний Суд України в п. 20 Постанови Пленуму від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Актом складеним працівниками Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» та затвердженого заступником директора вказаного підприємства від 10.09.2013 року підтверджується те, що АДРЕСА_3 проживає та зареєстрована ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та її громадянській чоловік ОСОБА_6, проживав без реєстрації з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_6.

В судовому засіданні свідки одноголосно стверджували, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю з 1987 року по день смерті останнього.

Разом з тим, вказана обставина не заперечувалась під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_4, а тому даний факт у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині визнання факту спільного проживання однією сім'єю в усталених відносинах, що притаманні подружжю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період часу з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_5 спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, оскільки за змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В задоволенні позову в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна слід відмовити, оскільки сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без встановлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не може бути підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін.

Доказів того, що ОСОБА_5 внесла майновий або трудовий вклад у придбання спільного сумісного майна, або хоча б даних про фінансову спроможність такої участі не надано.

Відносно позовних вимог про зміну черговості спадкування судом встановлено наступне.

З висновку експерта Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 128/16 вбачається, що з 2006 року наявність тяжкої патології серцево-судинної системи на фоні каліцтва суттєво впливало на фізичний стан здоров'я ОСОБА_6, значно обмежувало його життєдіяльність та спроможність своїми силами забезпечувати власні потреби, а тому викликала необхідність стороннього догляду та допомоги, отже з 2006 року стан здоров'я ОСОБА_6 зумовлений його віком та наявними тяжкими хворобами відповідав критеріям безпорадного стану.

В свою чергу, з висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 1 від 29.01.2016 року вбачається, що у ОСОБА_6 17.07.2006 року та ІНФОРМАЦІЯ_6 мали місце гострі інфаркти міокарда, з приводу яких він знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 17.07.2006 по 04.08.2006 року та ІНФОРМАЦІЯ_6 до моменту настання його смерті, враховуючи тяжкість даного захворювання та його небезпеку для життя хворого, в цей період часу ОСОБА_6 потребував стороннього догляду, допомоги та піклування тому вказаний його стан лише в цей період можна вважати як безпорадний.

Свідки в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_6 протягом останніх років життя керував транспортним засобом, самостійно їздив на дачу як на автомобілі так і на громадському транспорті, по декілька днів сам знаходився на дачі без будь-яких сторонніх осіб самостійно забезпечував свою життєдіяльність та займався господарством.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 221 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши в сукупності вищевказані докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу не потребував опіки, матеріального забезпечення та іншої допомоги та не перебував у безпорадному стані.

У зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог в частині зміни черговості спадкування слід відмовити.

Щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Главою 86 ЦК України та Законом України «Про нотаріат», визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, в силу ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Пунктом 23 Постанови пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено про обов'язкову необхідність отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України і, в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи.

Отже, порядок прийняття спадщини та її оформлення визначається ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1298, 1299 ЦК України, і не залежить від визнання судом права власності на спадкове майно, тобто обраний позивачем спосіб захисту в цій частині є неналежним.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно ст. 3 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215; 218 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності, визнання спадкоємцем - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю в усталених відносинах, що притаманні подружжю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період часу з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати ОСОБА_5 спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя