Справа №2/638/583/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд м.Харкова

У складі- головуючого судді - Наумової С.М.

секретаря - Токаревої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Український Страховий Дім» про відшкодування шкоди , завданої дорожньо транспортною пригодою у розмірі 133 826 грн 56 коп , моральної шкоди у розмірі 10000 грн , стягнені суми за правову допомогу у розмірі 12 126 грн 40 коп, судових витрат.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Український Страховий Дім» про відшкодування шкоди , завданої дорожньо транспортною пригодою у розмірі 133 826 грн 56 коп , моральної шкоди у розмірі 10000 грн , стягнені суми за правову допомогу у розмірі 12 126 грн 40 коп, судових витрат, посилаючись на наступне: 07.05.2014 року сталося ДТП. Про зазначене ДТП було складено довідку № 9383669 , відповідно до якої 07.05.2014 року о 18 год 15 хв відбулося зіткнення між автомобілем Opel Astra , номерний знак ФН 9724АА та автомобіля HUYUNDAI CAHTA ФЕ, номерний знак АА)??№АЇ під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілю Opel Astra було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно із висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 6538 від 19.09.2014 року , проведеного ХНДІ ім.. Бокаріуса , об*єктом якого є автомобіль Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , розмір матеріальної шкоди , завданої власникові визначається ринковою вартістю і складає 99851 грн 60 к. При цьому, з цього висновку вбачається , що вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість автомобіля , що означає , що автомобіль є знищеним і розмір шкоди визначається вартістю автомобіля. Оскільки розмір шкоди визначається ринковою вартістю, позивачем було замовлено оцінку ринкової вартості пошкодженого автомобіля до ДТП. Зазначений звіт про оцінку було виконано 13.03.2015 року. Згідно із цим звітом ринкова вартість автомобіля у стані, у якому він був до ДТП становить 133 000,00 грн. отже , саме, ця сума є сумою завданих збитків ,позивач вважає має бути стягнута з відповідача, посилаючись на ст..1192,ч.1 ст.22, ч 1 ст.1188 ЦК України. Також вважає , що діями відповідача їй спричинена моральна шкода , яку оцінила в сумі 10 000 грн. Також просила стягнути судові витрати , понесені нею при зверненні до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в розмірі 5 715 грн 49 коп матеріального збитку. В іншій частині позов не визнала та просила у їх задоволенні відмовити, надавши свої письмові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав пояснення відповідачки та просив задовольнити позов у розмірі 5 715 гр 49 коп, в іншій його частині відмовити.

Представник ПрАТ «Український Страховий Дім» в судове засідання не з*явився , про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд , вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали цивільної справи , прийшов до наступного.

Відповідно достатті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно достатті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини 1статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Судом встановлено: 07.05.2014 року о 18 год 15 хв відбулося зіткнення між автомобілем Opel Astra , номерний знак ФН 9724АА та автомобіля HUYUNDAI CAHTA ФЕ, номерний знак АА)??№АЇ під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілю Opel Astra було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Постанова № 4 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 01 березня 2013 року

«Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки « у пункті 6 зазначено:

особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Тобто , відповідачка ОСОБА_2 несе відповідальність за завдану шкоду, оскільки вона володіла транспортним засобом на належній правовій підставі.ДТП сталося внаслідок її неправомірних дій.

Заперечуючи проти позову , відповідач посилається на те , що страхова відповідальність власника транспортного засобу , який був під її керуванням при скоєнні ДТП , є застрахованою у ПрАТ СК « Український Страховий дім». Тому вважає , що у межах страхової суми тягар відшкодування шкоди має бути покладено саме на страхову компанію.

До сфери обов*язкового страхування відповідальності належить цивільно- правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-1У «Про обов*язкове страхування цивільно- правової відповідальності наземних транспортних засобів»(дали-Закон № 1961-1У).

За змістом Закону № 1961-1У( статті 9,22-31,35,36) настання страхового випадку(скоєння дорожньо транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування тв. А межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінка шкоди , заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров*ю, майну третьої особи, втому числі й шкода , пов*язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму , розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною сумою.

Як передбачено ст..1194 ЦК України , в разі якщо страхової виплати( страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди , завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , ця особа зобов*язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Особа здійснює свої права вільно , на власний розсуд ( частина перша ст..12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій , вчинення яких не є обов*язковим для неї ( ч.2 ст.14 ЦК України).

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи , яка її завдала.

Особа яка, завдала шкоди і цивільно правова відповідальність якої застрахована , після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів , виплачених потерпілому. ( Постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року)

Що стосується страховика ПрАТ СК « Український Страховий дім»., то на теперішній час вказана стразова компанія не працює, за адресами вказаними ними не знаходяться( як філія так і основна компанія)

Таким чином , суд вважає , що відповідач не має права вимагати покладення частини відповідальності за цим позовом на страховика , оскільки має право у подальшому звернутися до нього з регресним позовом.

Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного суду України , викладені у постановах , прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав , передбачених п.1,2 ч 1 ст355 цього кодексу.

Позивач при стягненні матеріальної шкоди посилався на висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 6538 від 19.09.2014 року , проведеного ХНДІ ім.. Бокаріуса , об*єктом якого є автомобіль Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , розмір матеріальної шкоди , завданої власникові визначається ринковою вартістю і складає 99851 грн 60 к. та вказував , що при цьому, з цього висновку вбачається , що вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість автомобіля , що означає , що автомобіль є знищеним і розмір шкоди визначається вартістю автомобіля. Оскільки розмір шкоди визначається ринковою вартістю, позивачем було замовлено оцінку ринкової вартості пошкодженого автомобіля до ДТП., виконаної ТОВ «Оцінка 24» Зазначений звіт про оцінку було виконано 13.03.2015 року. Згідно із цим звітом ринкова вартість автомобіля у стані, у якому він був до ДТП становить 133 000,00 грн. отже , саме, ця сума є сумою завданих збитків.

Суд вважає , що висновок про вартість об*єкта оцінки від 13.03.2015 року , виконаний ТОВ «Оцінка24 » не є належним доказом , так як його проведено з порушенням вимог наказу Міністерства Юстиції № 142/5/2029 від 24.11.2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» особою , яка відповідно до Закону України «Про судову експертизу» не внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

В ході розгляду справи було призначено та проведено в ХНДІ ім. Бокаріуса авто товарознавчу експертизу № 5484 від 30.06.2016 року. Відповідно до її висновку , вартість автомобіля Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 після дорожньо транспортної пригоди складає 44 646, 11 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки.

Відповідно до пунктів 3 та 4 статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, у разі коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, також у випадках встановлених законодавством, яке передбачає відповідальність за заподіяння моральної шкоди, також при порушення забовязань, які підпадають під дію Закону України Про захист прав споживачів.

Позивач повинен довести та обґрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі відповідач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачка у своїй позовній заяві про стягнення моральної шкоди не визначила та не обґрунтувала жодної з вищеназваних підстав та критеріїв оцінки розміру грошового відшкодування моральної шкоди та не надала жодних доказів та існування причинного звязку між протиправними діями відповідача та не наводить достатніх доказів про те , що вона зазнала такого обсягу страждань та майнових витрат , який відповідає заявленим позовним вимогам.

Суд вважає , що підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн не мається.

В заяві від 06.04.2016 року позивач заявив клопотання про стягнення з відповідачки компенсації на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 12 124,40 гривень. До заяви надано копію договору про надання правової допомоги від 11.07.2014 року , копію додаткової угоди від 17.09.2016 року до нього , копію акту виконаних робіт від 05.04.2016 року.

Суд вважає ,що позовні вимоги що до розміру заявленої правової допомоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року який дійсно встановлює розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах в розмірі 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.Закон дає чіткий перелік того, що саме є такою правовою допомогою: це участь особи у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у свої постанові від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вказав: пункт 46. «Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суди повинні враховувати, що: виплата сум сторонам та їх представникам, свідкам, спеціалістам, перекладачам, експертам передбачає відшкодування витрат, понесених ними у зв 'язку з переїздом до іншого населеного пункту та явкою до суду, у порядку, передбаченому статтями 85 і 86 ЦПК; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, відшкодовуються в порядку, передбаченому статтею 87 ЦПК; граничні розміри компенсації таких витрат передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються судом на загальних підставах згідно зі статтею 88 ЦПК. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-УІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»., п. 48 «Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов 'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів,копіювання документів) Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу , а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат»

У зв*язку з тим , що документально витрати на правову допомогу підтверджено у розмірі 6060 грн(номер чека 2808 від 05.04.2016 року) , ці витрати стягуються з відповідача. В іншій частині цих вимог суд відмовляє за недоведеністю.

Також підлягає стягненню з відповідачки судовий збір , сплачений позивачкою при зверненні до суду з цим позовом у розмірі 1440 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного , суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково: стягує зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 44 646 грн 11 коп , витрати на правову допомогу у розмірі 6060 грн, судовий збір у сумі 1440 грн.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Керуючись ст.10,11,60 ,209, 212-218 ЦПК України , ст..ст. 1166,1192, 22, 23,1188 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Український Страховий Дім» про відшкодування шкоди , завданої дорожньо транспортною пригодою у розмірі 133 826 грн 56 коп , моральної шкоди у розмірі 10000 грн , стягнені суми за правову допомогу у розмірі 12 126 грн 40 коп, судових витрат задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 44 646 грн 11 коп , витрати на правову допомогу у розмірі 6060 грн, судовий збір у сумі 1440 грн. , усього 52 146 грн 11 коп.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя С.М.Наумова.