Єдиний унікальний номер 725/723/15-ц
Номер провадження 2/725/162/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебуває вищевказана справа в рамках судового розгляду якої було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено відповідному експерту Чернівецької обласної психіатричної лікарні.

25 травня 2016 року на адресу суду надійшов висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 114 від 19 квітня 2016 року, зі змістом якого було ознайомлено сторін по справі.

Ознайомившись з вказаним висновком судової експертизи, представник відповідача заявив клопотання про призначення у справі комплексної комісійної судово-медичної та комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи на вирішення якої просив поставити ряд питань, а саме: які ліки та медичні засоби використовувалися під час лікування ОСОБА_4 та чи могли вони станом на 30 листопада 2006 року, а саме на момент складання та посвідчення заповіту, вплинути на свободу його волевиявлення; чи міг ОСОБА_4 за своїм фізичним та психічним станом у період укладання заповіту станом на 30 листопада 2006 року розуміти значення своїх дій та керувати ними; якими обєктивними даними, а не клінічними ознаками підтверджується наявність у ОСОБА_4 станом на 30 листопада 2006 року проявів астенічного синдрому змішаного ґенезу; чи є в наданих на експертизу документах ( медичних та інших) прямі вказівки, що у ОСОБА_4 наявні ознаки будь-яких психічних захворювань чи іншої хвороби, що підтверджені обєктивними даними, що унеможливили би станом на 30 листопада 2006 року його вільне самовираження, адекватне світосприйняття та свідоме волевиявлення; якими хворобами страждав ОСОБА_4 на момент складання та посвідчення заповіту 30 листопада 2006 року, які підтверджені обєктивними медичними даними наведеними у наданих на експертизу документах; чи виявляв ОСОБА_4 на момент складання та посвідчення заповіту 30 листопада 2006 року ознаки будь-якого психічного захворювання чи хворобливого стану, що унеможливлювало його вільне свідоме волевиявлення при укладенні заповіту виходячи з обєктивних медичних даних наведених та наданих на експертизу документах. Крім того, проведення комплексної комісійної експертизи просив доручити експертам Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи та Хмельницькій обласній психіатричній лікарні, визначивши провідною установою для проведення експертизи - Хмельницьке обласне бюро судово-медичної експертизи.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що експертною установою, яка проводила в справі експертизу не надані відповіді на усі питання, поставлені стороною позивача та які мають значення для розгляду справи та входять у предмет доказування, зокрема відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи експертами не надано відповіді на питання про те, що унаслідок наявного захворювання ОСОБА_4 у період укладення спірного заповіту перебував чи не перебував в такому стані, що не був здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, у попередньому висновку вказано про необхідність проведення комісійної судово-медичної експертизи, оскільки частина поставлених на вирішення експертизи питань не належить до компетенції судово-психіатричної експертизи, а тому з метою повного та всебічного розгляду справи та забезпечення права сторони відповідача на заявлення у суді з метою отримання певних доказів відповідного клопотання про призначення в справі експертизи, просив призначити саме комплексу комісійну посмертну судово-медичну та комісійну судово-психіатричну експертизу.

Позивач та їх представник заперечували проти клопотання представника відповідача, вказуючи на те, що представником відповідача не наведено у клопотанні підстав щодо призначення саме комплексної комісійної експертизи, оскільки ненадання експертом відповіді на усі запитання є підставою для призначення додаткової чи повторної експертизи. Крім того, вказуючи на те, що оскільки частина поставлених на вирішення експертизи питань не належить до компетенції судово-психіатричної експертизи, просили призначити в справі посмертну комісійну судовомедичну експертизу, проведення якої доручити експертам Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи.

Суд, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників процесу, частково дослідивши письмові докази по справі, вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі, а клопотання позивачів підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, частиною ч.4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, положення ст. 145 ЦПК України визначають, що призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Також слід зазначити, що згідно із розясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові №9 від 6 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ за позовом про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225 частини 2 статті 1257 ЦК України суд відповідно до ст. 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобовязаний призначити посмертну судово-психічну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи на момент вчинення правочину.

Так, з матеріалів справи убачається, що на підставі ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2015 року у даній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», на вирішення якої поставлено ряд запитань, у тому числі й щодо визначення ряду захворювань, якими ОСОБА_4 хворів на момент складання спірного заповіту, щодо того, чи виявляв ОСОБА_4 за життя ознаки будь-якого психічного захворювання чи хворобливого стану, що унеможливило його вільне волевиявлення при складанні спірного заповіту чи міг ОСОБА_4 за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керуватися ними при укладенні 30 листопада 2006 року спірного заповіту та щодо визначення переліку лікарських засобів, які використовувалися ОСОБА_4 у період його лікування та чи могли вони вплинути свободу його волевиявлення у період укладення спірного заповіту.

Відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 114 від 19 квітня 2016 року, експертною комісією підтверджено наявність у ОСОБА_4 за життя, у тому числі станом на 30 листопада 2006 року клінічних ознак астенічного синдрому змішаного ґенезу, що здійснював негативний вплив на психічний стан підекспертного та порушувало здатність під експертного розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому, згідно висновку експерта, з 1998 року і надалі, наявні у ОСОБА_4 згідно медичної документації захворювання у своїй сукупності безумовно сформували явище астенічного синдрому, що у клінічній практиці складає картину загального психічного виснаження і не зважаючи на те, що у представлених історіях хвороби не відображена ступінь вираженості астенічного синдрому, він здійснював негативний вплив на психічний стан та загальну психічну діяльність підекспертного як у вищезазначений період, так і у період, що цікавить суд.

Крім того, відповіді на запитання щодо того, чи міг ОСОБА_4 за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керуватися ними при укладенні 30 листопада 2006 року спірного заповіту та щодо визначення переліку лікарських засобів, які використовувалися ОСОБА_4 у період його лікування та чи могли вони вплинути на свободу його волевиявлення у період укладення спірного заповіту, експертами не надано й відповідно зазначено, що дані питання виходять за межі їх компетенції та є компетенцією комісійної судово-медичної експертизи. Таким чином, наданий висновок посмертної судово-психіатричної експертизи є неповним та у повному обсязі неясним.

Так, відповідно до ст. 148 ЦПК України визначено, що комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань, а згідно із ст. 149 ЦПК України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань.

При цьому, згідно ч.ч. 2,3 ст. 149 ЦПК України у висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. Загальний висновок роблять експерти, компетентні в оцінці отриманих результатів і формулюванні єдиного висновку. У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 148 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам), а якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Також слід зазначити, що відповідно до розяснень, які містяться у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року "Про судову експертизу у кримінальних і цивільних справах", повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданий суду висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що для вирішення питання щодо встановлення психічного стану ОСОБА_4 під час складання заповіту необхідні спеціальні знання в галузі психіатричної медицини, а такими знаннями суд не володіє, а також враховуючи те, що згідно наданого суду висновку не на усі запитання були надані відповіді, оскілки певний їх перелік належить до компетенції комісійної судової медичної-експертизи, а також не надано чіткої відповіді й на запитання про те, чи міг ОСОБА_4 у період укладення спірного заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, що належить до основного предмету доказування в даній категорії справ, вважає за необхідне призначити в справі саме посмертну комплексу комісійну судово - медичну та посмертну комісійну судово - психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити ряд запитань, саме згідно поданого представником відповідача клопотання, у тому числі й в частині запитань щодо того, якими обєктивними даними підтверджується наявність у ОСОБА_4 захворювання яке має ознаки астенічного синдрому змішаного ґенезу, оскільки попередній висновок експертизи не містить чіткої відповіді на дане питання, а згідно висновку наявність у ОСОБА_4 А.О. такого захворювання не підтверджена медичною документацією. Крім того, при призначенні даної експертизи, судом враховується й те, що питання в частині визначення переліку ліків та медичних засобів, які використовував ОСОБА_4 під час лікування та чи могли вони станом на 30 листопада 2006 року на момент складання заповіту вплинути на його свободу волевиявлення належить до компетенції комісійної судово-медичної експертизи.

При цьому, враховуючи положення ст.ст. 143-150 ЦПК України, а також наявність неповноти та сумнівів у правильності та обґрунтованості попереднього висновку судово-психіатричної експертизи, суд вважає за можливе проведення даної експертизи доручити іншій експертній установі, а саме:Хмельницькому обласному бюро судово-медичної експертизи (м. Хмельницький, вул. Пілотська, 1) та Хмельницькій обласній психіатричній лікарні (Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Скаржинці), визначивши провідною установою для проведення експертизи Хмельницьке обласне бюро судово-медичної експертизи, оскільки попередньою експертною установою були надані відповіді не на усі запитання, зокрема в частині питань, які стосуються психічного стану ОСОБА_4 та визначення здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 143-144, 148-150, 208-210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника відповідача про призначення в справі комплексної комісійної судово-медичної та комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Призначити в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійснимкомплексну комісійну судово-медичну та комісійну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому обласному бюро судово-медичної експертизи (м. Хмельницький, вул. Пілотська, 1) та Хмельницькій обласній психіатричній лікарні (Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Скаржинці), визначивши провідною установою для проведення експертизи Хмельницьке обласне бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити наступні запитання:

-Які ліки та медичні засоби використовувались під час лікування ОСОБА_4 та чи могли вони станом на 30.11.2006 року, а саме на момент складання та посвідчення заповіту, вплинути на свободу його волевиявлення?

-Чи міг ОСОБА_4 за своїм фізичним та психічним станом у період укладання заповіту (станом на 30.11.2006 року) розуміти значення своїх дій та керувати ними?

-Якими обєктивними даними, а не клінічними ознаками підтверджуються наявність у ОСОБА_4 станом на 30.11.2006 року проявів астенічного синдрому змішаного генезу?

-Чи є в наданих на експертизу документах (медичних та інших) прямі вказівки, що у ОСОБА_4 наявні ознаки будь-яких психічних захворювань чи іншої хвороби, що підтверджені обєктивними даними, що унеможливили б станом на 30.11.2006 року його вільне самовираження, адекватне світосприйняття та свідоме волевиявлення?

-Якими хворобами страждав ОСОБА_4 на момент складання та посвідчення заповіту 30.11.2006 року, які підтверджуються обєктивними медичними даними наведеними у наданих на експертизу документах?

-Чи виявляв ОСОБА_4 на момент складання та посвідчення заповіту 30.11.2006 року ознаки будь-якого психічного захворювання чи хворобливого стану, що унеможливлювало його вільне свідоме волевиявлення при укладанні заповіту виходячи з обєктивних медичних даних наведених та наданих на експертизу документах?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

В розпорядження експерта надати матеріали цивільної справи за № 725/723/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійснимта медичну документацію.

Встановити строк для проведення експертизи у один місяць з дня отримання необхідних матеріалів.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_3

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійснимна час проведення експертизи зупинити.

Ухвала може бути оскаржена тільки в частині зупинення провадження у справі шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, однак оскарження ухвали в цій частині не перешкоджає подальшому розгляду справи та проведенню експертизи.

В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало