АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1491/15-ц Номер провадження 22-ц/786/281/16Головуючий у 1-й інстанції Жага Е. Г. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П. Прядкіної О.В.,

При секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 як законних представників ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 як законних представників ОСОБА_6, в якому з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь 25 041, 77 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 5000 грн. на користь неповнолітнього ОСОБА_4 в її особі та на її користь 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що у відповідності до рішень Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2013 року та апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2013 року малолітній ОСОБА_6 - син відповідачів, 18.08.2008 року на подвір'ї будинку АДРЕСА_1, заподіяв малолітньому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, в результаті яких останній отримав післятравматичну макулодистрофію лівого ока та закриту черепно-мозкову травму. У зв'язку з цим вона несла матеріальні витрати на лікування, які компенсувалися рішенням судів в ході хвороби дитини до 2013 року включно.

В грудні 2013 року, на протязі 2014 року та в січні, квітні 2015 року, з метою усунення наслідків заподіяної здоров'ю сина шкоди, вона вимушена була понести додаткові витрати на його лікування в сумі 5857 грн. 00 коп. та 13980 грн. 64 коп.на придбання ліків, що, з урахуванням 5204 грн. 13 коп. інфляційних, в загальній сумі становить 25041 грн. 77 коп.

Крім того, позивач вказала, що з моменту заподіяння шкоди здоров'ю її дитини, остання постійно лікується, переносить фізичні та моральні страждання в зв'язку з лікуванням та наявним ушкодженням здоров'я.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 25 041(двадцять п'ять тисяч сорок одну) гривну 77 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави з кожного по 125 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

З вказаним рішенням суду частково не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення в частині стягнення матеріальної шкоди, прийнятого внаслідок невірної оцінки судом досліджених доказів, порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права, просив судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема вказує, що суд помилково поклав в основу свого рішення як беззаперечний і такий, що не потребує доказуванню доказ, а саме рішення судів по іншим цивільній та кримінальній справі, оскільки ці рішення для даної справи не могли бути використані в порядку ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, бо в них йдеться про зовсім інші хвороби та травми ОСОБА_4

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням того, що рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року, апелянтом оскаржено лише в частині стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляєапеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22.07.2013 року (а.с.8-10) по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди встановлені наступні обставини.

Так, 18.08.2008 року малолітній ОСОБА_6 у дворі будинку АДРЕСА_1 висячи на турніку, навмисно наніс удари по голові в область лівого ока малолітньому ОСОБА_4, що потягло за собою сутичку між ними. 19.08.2008 року у дворі вищевказаного будинку, малолітній ОСОБА_6 навмисно наніс удари по голові малолітньому ОСОБА_4

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1528 від 27.08.2009 року, внаслідок завданих ОСОБА_6 18.08.2008 року та 19.08.2008 року ударів ОСОБА_4, останньому були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, припухлості м'яких тканин лівої скроні та лівої повіки ока, субкон'юктивального крововиливу з контузією лівого ока, які в подальшому ускладнилися постконтузійною макулодистрофією із зниженням зору на ліве око 0,5 Д.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №146 від 09.12.2010 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, контузії лівого ока з припуханням м'яких тканин скроневої області, верхньої повіки лівого ока, субкон'юктивального крововиливу… Зазначено, що вказані тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах 18.08.2008 року при ударі ногою, взутою у взуття в область лівого ока та подальша повторна травма 19.08.2008 року при нанесенні ударів кулаками по голові.

15.12.2008 року Лубенським МВ УМВС України в Полтавськійобластібуло порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченою ч.1 ст.122 КК України.

Згідно постанови старшого слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області Курила О.Г. від 06.11.2011 року, яка була предметом розгляду у місцевому, апеляційному та касаційному судах та вступила в законну силу, вказану кримінальну справу у відношенні малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.122 КК України по факту спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, закрито провадженням, у зв'язку з недосягненням особою 11-річного віку.

Однак, як вбачається із даної постанови від 06.12.2011 року, що ґрунтується на вищевказаних висновках судових експертиз та показах свідків, малолітній ОСОБА_6 своїми діями, що супроводжувалися нанесенням ударів ОСОБА_4, які мали місце 18.08.2008 року та 19.08.2008 року, скоїв суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під дію ч.1 ст.122 КК України як спричинення потерпілому ОСОБА_4 умисних, середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Також судом встановлено, що внаслідок отриманих травм, на підставі рекомендацій лікарів (а.с.13-18), малолітній ОСОБА_4 продовжував лікування в грудні 2013 року, на протязі 2014 року та в січні, квітні 2015 року.

Так, відповідно до виписки з історії хвороби ОСОБА_4 він проходив 5-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця з 11.08.2014 року по 19.08.2014 року (а.с.13). При цьому вартість такого лікування склала 4256 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним рахунком МК000003829 від 11.08.2014 року. На оплату проживання було витрачено 1200 грн. на проїзд до місця лікування було витрачено 401 грн. 00 коп. (а.с.24,25).

Крім того, за вищевказаний період позивачкою були витрачені кошти в сумі 13980 грн. 64 коп. на придбання ліків відповідно до призначення лікарів, що підтверджується витягами з лікарняної картки хворого та чеками на їх придбання (а.с.19-23).

Відповідно до ч. 1 статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів у справі на користь позивача коштів у відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка складається з19837 грн. 64 коп. прямих збитків (4256+1200+401+13980,64) та 5205 грн. 13 коп. інфляційних втрат.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на відсутність прямого причинно-наслідкового зв'язку між отриманою ОСОБА_4, травмою і вказаними супутними хворобами, зокрема, серцево-судинними у вигляді «цефалгічного синдрому», «лікворно-гіпертензійного синдрому», вегето-судинної дистонії (ВСД)», та ін, оскільки дані хвороби експертні установи напряму пов'язують з отриманою у 2008 році травмою.

Стосовно оспорювання ОСОБА_2 призначень та рекомендацій лікарів, що лікування сина позивача мало відбуватися саме у Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця по певному курсу лікування слід зазначити наступне.

Як вбачається, лікар-невролог 24.06.2014 року та лікар-офтальмолог 13.09.2013 року рекомендували пройти лікування в клініці реабілітації в м. Трускавець (а.с. 15, 16 на звороті).

Також, на адвокатський запит від 20.07.2015 року лікарем -офтальмологом Ліпатовим О.О. повідомлено, що ним рекомендувалося ОСОБА_4 проходження чергового курсу реабілітації в клініці відновного лікування в м. Трускавець, так як хворий уже пройшов чотири курси лікування в цій клініці. Немедикаментозне лікування, яке там проводилося направлене на покращення трофіки сітківки очей та нормалізації кровопостачання головного мозку, що дало позитивний результат у лікуванні хворого.

Таким, чином, відсутні сумніви щодо самостійності вибору позивачем закладу лікування.

Разом з тим, апелянт ставлячи під сумніви достовірність розрахунків документів на ліки, обґрунтовуючи свої доводи можливістю підробки товарних чеків та відсутністю фіскальних чеків на медикаменти, які нібито не видаються в аптеках, де позивач придбавала ліки, не надав належних та переконливих доказів на їх підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги, що наведені на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими.

Рішення суду прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, пр авильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуль В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.