Справа № 653/3930/15-ц
Провадження № 2/653/120/16
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2016 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Шкарупіло О.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Привільненської сільської ради, ОСОБА_4 Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі, ОСОБА_5 державної районної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 Привільненської сільської ради, ОСОБА_4 Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі, ОСОБА_5 державної районної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що 18 листопада 2001 року померла її рідна тітка ОСОБА_6. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді права на одержання земельної частки (паю) розміром 7,74 умовних кадастрових гектарів з земель колишнього ВАТ «Сиваське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 06 січня 2011 року встановлено юридичний факт, що ОСОБА_6 є рідною тіткою ОСОБА_2. Враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_6, померлої 18 листопада 2001 року не зберігся, державним нотаріусом ОСОБА_5 ДНК їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для визнання права на земельний пай в порядку спадкування. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті її тітки, оскільки іншим шляхом прийняти спадщину вона не може.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Надати письмову відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину не може, оскільки відмовлено усно. Також вважає, що позивачкою формально пропущений строк позовної давності звернення до суду, оскільки до позовів щодо визнання права власності на підставі ст.. 392 ЦК України не поширюються правила про позовну давність, а якщо суд вважає що строк позовної давності пропущений то поновити його з поважних причин.

Представник відповідача ОСОБА_3 Привільненської сільської ради в судове засідання не зявився, просить розглядати справу у їх відсутність, позов визнають в повному обсязі (а.с. 22).

Представник відповідача ОСОБА_4 Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі в судове засідання не зявився, просить розглядати справу у їх відсутність, проти позову заперечують в частині витребування сертифікату, в звязку з відсутністю у ОСОБА_4 бланків сертифікатів (а.с. 23).

Представник відповідача ОСОБА_5 державної районної адміністрації в судове в судове засідання не зявилася, просить розглядати справу у їх відсутність, проти позову заперечує оскільки позивачкою пропущений строк позовної давності до суду, поважність причин пропуску не зазначено, крім того, позивачка не надала доказів того, що вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину (а.с. 31).

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обліковується в списках-громадян членів ВАТ «Сиваське», який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХС, зареєстрований 02 листопада 2001 року за № 3 (а.с. 65-83).

18 листопада 2001 року ОСОБА_6 померла (а.с. 6).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель ВАТ «Сиваське» на території Генічеського району Херсонської області померла не отримувала, державний акт на право власності на земельну ділянку також (а.с. 34, 64), тобто своє право на отримання земельної ділянки за життя не реалізувала.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 06 січня 2011 року встановлено факт того, що ОСОБА_6 є рідною тіткою ОСОБА_2. Встановлення факту родинних відносин необхідно було позивачці для прийняття спадщини у вигляді земельного паю в с. Привільне, Генічеського району у колишньому ГПЗ «Сиваський», який залишився після смерті ОСОБА_6. (а.с. 8).

Звернення позивачки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, а також постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії матеріалах справи не містяться.

Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43080615 від 25 лютого 2016 року після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилася (а.с. 54).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Отже, виходячи зі змісту ст. ст. 1296 - 1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у померлої ОСОБА_6 дійсно було право на одержання земельного паю, яке вона не реалізувала за життя, але позивачкою не доведено, що вона зверталася із письмовою заявою до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельний пай та чи було відмовлено нотаріусом в оформленні права на спадщину, оскільки відповідь надіслана нотаріусом про те, що спадкова справа не заводилися, спростовує ствердження представника позивача.

Крім того, представником позивача суду не доведено поважність причини пропуску позовної давності до суду.

Представником ОСОБА_5 районної державної адміністрації заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин.

Представник позивача посилається на розяснення інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання …. у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). А також на п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з якої вбачається, що оскільки позови про визнання права власності, що предявлені на підставі статті 392 ЦК України, повязані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Суд, не погоджується з даною позицією, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сертифікат на землю померла не отримувала, тобто він не втрачений, як стверджує представник позивача, крім того у померлої за життя було право на отримання земельної ділянки, право власності на неї вона не отримала, тому у спадкову масу увійшло саме право на отримання земельної ділянки і до даних правовідносин застосовуються загальні правила про позовну давність.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В даному випадку, позивачка знала про існування спадщини ще в 2011 році, коли зверталася до суду для встановлення факту родинних відносин з померлою, поважності причин пропущення строку позовної давності звернення до суду представником позивача не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 16, 257, 267, 1216, 1217, 1218, 129, 1296, 1299 ЦК України, ст.ст. 3,4, 60, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Привільненської сільської ради, ОСОБА_4 Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі, ОСОБА_5 державної районної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_7