УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки житлового будинку в натурі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про виділ частки житлового будинку в натурі, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2003 року їй належить 1/3 ідеальна частина житлового будинку та господарських споруд АДРЕСА_1. Відповідачу - її братові ОСОБА_4 в цьому ж будинку за вищевказаною адресою належить 2/3 ідеальні частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 січня 2002 року. Даний будинок є цегляним, двоповерховим та складається з однієї кухні, чотирьох житлових кімнат площею 57,4 кв.м і двох коридорів. До будинку належать господарські будівлі: цегляний сарай літ. «Б», металева огорожа, цегляна вбиральня літ. «Г», гаражне приміщення, яке розташоване під будинком та бетонне замощення. Данй будинок та господарські будівлі розташовані на земельній ділянці площею 400 кв.м, яка належала батькові сторін - ОСОБА_5 на підставі договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування для обслуговування даного будинку та господарських споруд, після смерті якого ІНФОРМАЦІЯ_1 сторони стали співвласниками спірного будинковолодіння. Тривалий час між ними виникають непорозуміння з приводу користування жилими приміщеннями в спірному будинку, господарськими спорудами та земельною ділянкою.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Проведено виділ 1/3 частки в натурі із спільної часткової власності у житловому будинку АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, залишивши 2/3 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на праві власності. Виділ у житловому будинку АДРЕСА_1 проведено по варіанту № 1 висновку № 2141 повторної судової інженерно-технічної експертизи від 29 травня 2015 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. ОСОБА_3 виділено із спільної часткової власності у житловому будинку АДРЕСА_1 такі приміщення, а саме (синій колір в таблицях 1,2,3 - графічної частини висновку): Підвал: У1-приміщення площею 7,50 кв.м; У11-приміщення площею 4,10 кв.м; Всього площа по підвалу становить 11,6 кв.м, що є менше ідеальної частини на 4,20 кв.м (15,80 кв.м - 11,60 кв.м = 4,20 кв.м). 1-ий поверх: 1-1 - частину коридору, сходову клітку площею 2,4 кв.м; 1-4 житлова кімната площею 9,0 кв.м. Всього площа по 1-ому поверху становить 11,4 кв.м. 2-ий поверх: 1-5 сходова клітка площею 2, 7 кв.м; 1-7 кладова площею 1,8 кв.м; 1-8 санвузол площею 3,1 кв.м. Всього площа по 2-му варіанту становить 7,6 кв.м. Разом загальної корисної площі 19,0 кв.м, що є менше ідеальної частки на 12,6 кв.м. Співвласнику 2/3 ідеальної частки ОСОБА_6 виділено такі приміщення у житловому будинку АДРЕСА_1, а саме ( див. зелений колір в таблицях 1,2,3 - графічної частини висновку): Підвал: 1 - приміщення площею 3,40 кв.м; 11-приміщення площею 5,40 кв.м; 111-приміщення площею 5,10 кв.м; 1У-приміщення площею 2,50 кв.м; У-приміщення площею 19,40 кв.м. Всього площа по підвалу становить 35,8 кв.м, що є більше від ідеальної частини на 4,20 кв.м (35,80 кв.м - 31,60 кв.м = 4,20 кв.м). 1-й поверх: 1-сіни площею 4,60 кв.м; 1-1 коридор із сходовою кліткою площею 11,80 кв.м; 1-2 кухня площею 8,80 кв.м; 1-3 житлова кімната площею 19,8 кв.м. Всього площа по 1-ому поверху становить 40,40 кв.м без врахування площі сіней (45,0 кв.м з площею сіней). 2-ий поверх: 1-5 сходова клітка площею 2,70 кв.м; 1-6 коридор площею 5,30 кв.м; 1-7 кладова площею 1,80 кв.м; 1-9 коридор площею 3,90 кв.м; 1-10 житлова кімната площею 19,60 кв.м. Всього площа по 2-ому варіанту виділу становить 42,30 кв.м. Вартість виділеної 1/3 частки, що належить ОСОБА_3 складає 51 896 грн, що є менше на 51 896 грн (114 099 грн - 62 203 грн = 51 896 грн). Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за невідповідність виділеної частки (зменшення) в розмірі 51 896 грн. При виділі частки з будинковолодіння по варіанту № 1 запропоновано співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконати ремонтно-будівельні роботи в будинку, які зазначені у висновку № 2141 повторної судової інженерно-технічної експертизи від 29 травня 2015 року на сторінці 12-13. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того, що поділити спірний будинок відповідно до ідеальних часток домоволодіння неможливо.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив із того, що сторони по справі є співвласниками спірного будинковолодіння. Виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю, можливий із проведенням будівельних робіт зазначених у варіанті 1 висновку повторної судової інженерно-технічної експертизи від 29 травня 2015 року.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є співвласником 1/3 ідеальної частини будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4, у свою чергу, є співвласником 2/3 ідеальних частин вказаного будинку.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Норми ст. ст. 363, 367 ЦК України регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки майна або його поділу.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Згідно з висновком інженерно-технічної експертизи від 4 грудня 2012 року розподіл будинковолодіння з урахуванням 1/3 ідеальної частини та 2/3 ідеальних частин між сторонами відповідно до вимог ДБН і правил не можливо, лише експертом надано суду два можливі варіанти виділу позивачу 1/3 ідеальної частки та приєднання її до належного їй будинковолодіння АДРЕСА_2 з виплатою грошової компенсації за зменшення її частки.

31 липня 2013 року виконавчий комітет Дрогобицької міської ради надав відповідь, що відповідно до (ДБН В2.2-15-2005) Житлові будинки. Основні положення) і правил розділ спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 є неможливим, а також питання про можливість перепланування та переобладнання даного будинку не підлягає розгляду через те, що співвласники не дійшли згоди щодо розподілу приміщень будинку.

У висновку повторної судової інженерно-технічної від 29 травня 2015 року (проведеної за ухвалою суду апеляційної інстанції) зазначено, що первинно житловий будинок збудовано для проживання однієї сім'ї, специфіку планування (зблокований з будинком АДРЕСА_2, що належить позивачу), наявність існуючих інженерних мереж (газопроводу, водопроводу, каналізації). Виділити реально 1/3 ОСОБА_3 на яку припадає 31,60 кв.м в будинку на АДРЕСА_1 не надається можливим. Експертом запропоновано технічно можливі два варіанти виділу будинку по зазначеній адресі, наближені до ідеальної частини з виплатою грошової компенсації співвласнику, частка якого буде меншою від ідеальної та з подальшим приєднанням виділених приміщень до житлового будинку АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_3

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову, поклав в основу рішення варіант перший висновку повторної судової інженерно-технічної від 29 травня 2015 року, зазначивши при цьому, що виділ по зазначеному варіанту є сприятливим, оскільки сприяє повній ізоляції сторін, уникнення між сторонами конфлікту та буде сприятливим захистом прав як позивача так і відповідача.

Проте апеляційний суд, обираючи наведений вище варіант для поділу житлового будинку як найбільш прийнятний, не звернув уваги, що у зазначеному висновку відсутні підтвердження можливості здійснення відповідних переобладнань та перепланувань необхідних для відокремлення частини будинку з самостійним виходом, оскільки зазначений будинок складається з однієї кухні, чотирьох житлових кімнат площею 57,4 кв.м і двох коридорів, та придатний для проживання однієї сім'ї. Разом із тим, з огляду на положення ст. ст. 379-382 ЦК України щодо поняття житла, переобладнання приміщення в ізольовані приміщення, як правило, супроводжується необхідністю улаштування інженерних комунікацій, зокрема мереж газо-, електропостачання, водопостачання та водовідведення, і такі роботи проводяться за технічними умовами та проектами, розробленими спеціалізованими організаціями, та з додержанням відповідних норм і правил за погодженням компетентних органів.

Посилання апеляційного суду на те, що виділ позивачу частини будинку, шляхом приєднання відповідної частини до спареного будинку АДРЕСА_2 є неможливо вважати правильним, оскільки будинок АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_1 (який є предметом розподілу у зазначеній справі) є різними об'єктами нерухомості з існуючими інженерними мережами, мають різні адреси, й відповідно розподіл кожного із них повинен проводитися окремо, оскільки майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі. Оскільки предметом розгляду є виділ в натурі частки житлового будинку АДРЕСА_1 як єдиного об'єкта нерухомості, то висновок апеляційного суду про виділ позивачу частини зазначеного об'єкта, шляхом приєднання до іншого об'єкта нерухомості, а саме, житлового будинку АДРЕСА_2 є помилковим.

Ураховуючи наведене, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним а обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 388 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана
Г.В. Юровська