Номер провадження: 22-ц/785/936/16
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Ступакова О.А.

- Варикаші О.Д.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_4) на рішення Київського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2015 року,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6

24.11.2015 року до суду надійшла заяви з уточненням позовних вимог, якою позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/2 частини усіх доходів ОСОБА_4, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року від спільного шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_6.

15.12.1999 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 за рішенням суду примусово стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 виповнило 18 років.

ОСОБА_3 мешкає та зареєстрована разом із сином ОСОБА_6, який є курсантом денного відділення III курсу Державного вищого навчального закладу «Одеське морехідне училище рибної промисловості ім. Олексія Соляника» 1-го рівня акредитації. У зв'язку з навчанням ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги.

Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини між батьками немає.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник заявлені вимоги підтримали та просили суд стягувати аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини щомісячно від доходу щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання ОСОБА_6, тобто до 09.09.2021 року.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись не той факт, що ОСОБА_6 навчається в Державному вищому навчальному закладі «Одеське морехідне училище рибної промисловості ім. Олексія Соляника» на бюджетній формі навчання, а отже матеріальної допомоги він не потребує.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини щомісячно від доходу ОСОБА_4, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання ОСОБА_6, тобто з 10.09.2015 року до 07.07.2016 року.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким у позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що від спільного шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сторони мають дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15.12.1999 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 за рішенням суду примусово стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 виповнило 18 років.

ОСОБА_3 мешкає та зареєстрована разом із сином ОСОБА_6, який знаходиться на її утриманні.

Згідно довідки № 556 від 09.07.2015 року ОСОБА_6 є курсантом денного відділення III курсу Державного вищого навчального закладу «Одеське морехідне училище рибної промисловості ім. Олексія Соляника» 1-го рівня акредитації. Початок навчання 01.09.2012 року, закінчення 07.07.2016 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

У зв'язку з навчанням ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги.

Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини між батьками немає.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, (ч. 1,2 ст. 199 СК України).

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 182, 191-192, 198-200 СК України, задовольнив позовні вимоги позивачки.

Однак, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дійшов таких висновків з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду до відповідача та просила стягнути з нього аліменти на користь своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання (а. с. 1).

Однак надавши суду першої інстанції заяву змінили позовні вимоги та просила стягнути аліменти на користь сина ОСОБА_6 (а.с. 35-36)

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України, яка передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивачки не звернув уваги на те, що звернувшись з позовом до суду, позивачка не просила стягнути аліменти на свою користь, а просила стягнути аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з таким позовом до суду відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України не звертався та не уповноважував звертатися з таким позовом до суду в його інтересах ОСОБА_3, остання відповідно до позовної заяви і не зверталася з позовом в інтересах ОСОБА_6, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Таким чином, суд першої інстанції помилково стягнув аліменти на користь повнолітньої особи, яка не зверталася з позовом до суду, не є позивачем у справі та не просила стягнути аліменти на її користь, а позивачка відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України не просила стягнути аліменти на свою користь, на що, зокрема, вказує відповідач в апеляційній скарзі.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на користь її повнолітнього сина, який з таким позовом до суду не звертався та не уповноважував звертатися з таким позовом до суду в його інтересах ОСОБА_3, що не позбавляє останню, а також її повнолітнього сина - ОСОБА_6 звернутися з таким позовом до суду в своїх інтересах.

На підставі наведеного, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2015 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються суті спору та не мають в даному випадку правового значення, враховуючи підстави з яких скасовується рішення суду.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_4) - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков