Справа № 638/2036/14-ц
Провадження № 2/638/947/16
06.10.2016 Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.
при секретарі Шептуха В.М.
з участю судового розпорядника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,-
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 30.10.2009 року №4/2009 відбулася зміна найменування з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Експобанк».
Позивач є повним правонаступником щодо прав і зобовязань Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк».
Відповідно до пункту 1.1 договору кредиту, кредит надавався на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності.
Згідно пункту 1.5 договору кредиту, кредит надавався для купівлі автомобіля та супутніх послуг.
В свою чергу ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних (п. 1.2 договору кредиту), сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0, 2 % від залишку заборгованості за кредитом (пункт 4.5.1 договору кредиту), а також повертати позивачу кредит на умовах, що передбачені договором кредиту.
Пункт 1.3. договору кредиту передбачає, що сторонами узгоджено та встановлено строки/терміни повернення кредиту, відповідно до додатку №1 до цього договору. Строк користування кредитом закінчується 26.03.2015 року.
Надалі між сторонами були укладені чисельні додаткові угоди, якими, зокрема, було змінено графік погашення кредиту, розмір процентів за користування кредитом, строк повернення встановлений до 26.03.2019 року та змінено валюту кредиту на гривню.
З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту, між сторонами було укладено договір застави від 27.03.2008 року (а. с. 26-27).
Відповідно до пункту 2.1 договору кредиту ОСОБА_2 відповідає перед позивачем за виконання договору кредиту всім своїм майном і коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України.
Згідно пункту 4.1. договору кредиту його сторони повинні належним чином виконувати свої обов'язки за цим договором.
Відповідачем ОСОБА_2 порушені пункти 1.3, 3.5, 4.5.1 договору кредиту, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені договором кредиту; не сплачуються проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені договором кредиту; не сплачується комісія за кредитне обслуговування у строки/терміни, передбачені договором кредиту.
Стаття 509 Цивільного кодексу України вказує, що зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Зобовязання виникають відповідно до підстав, зазначених у статті 11 цього Кодексу.
Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З метою забезпечення вищезазначеного договору кредиту між позивачем і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 27.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 виступила поручителем за договором кредиту перед позивачем (а. с. 30).
Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
Відповідно до пункту 1.2 договору поруки ОСОБА_3 відповідає перед позивачем, як солідарний боржник у повному обсязі, як і відповідач ОСОБА_2, зокрема, за повернення кредиту у встановлений договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором кредиту, комісійних, згідно з умовами договору кредиту, неустойки у випадку та розмірі, що передбачені договором кредиту.
Відповідно до пункту 2.1.3 договору поруки передбачено, що у випадку порушення ОСОБА_2 договору кредиту ОСОБА_3 зобовязаний відповідати перед позивачем як солідарний боржник усім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернене стягнення.
Внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов договору кредиту, станом на 20.01.2014 року у ОСОБА_2 перед позивачем виникла наступна заборгованість: строкова заборгованість за кредитом 221 755,07 грн.; прострочена заборгованість за кредитом 154 843,82 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 162 408,27 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості 200 955,63 грн.; пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів 237 903,39 грн.
Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_2 за договором кредиту становить 977 866, 19 грн.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217-218, 224-228 ЦПК України, статтями 11, 509, 526, 527, 530, 543, 553, 554, 610, 625, 630, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: