№ 2-п/679/3/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі судді Ходоровського Б.В., при секретарі Василюк Л.С. розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі №2/679/105/2016 за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Згідно письмової заяви ОСОБА_1, його пояснень в судовому засіданні від 21 березня 2016 року, а також пояснень його представника адвоката ОСОБА_2, заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 січня 2016 року по справі №2/679/105/2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15.09.2008 року в розмірі 22756 гривень 52 коп., судовий збір в розмірі 974 гривні 40 коп., а всього 23730 гривень 92 копійки.

Дізнався про наявність даної справи в провадженні суду із копії ухваленого заочного рішення від 29.01.2016 року, яке направлено йому 03.02.2016 року, отримано ним 10.02.2016 року.

Ухвалене по справі заочне рішення вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд допустив порушення норм процессуального права як при відкритті провадження по справі так і під час розгляду справи по суті.

Судом було допущено порушення і норм матеріального права при ухваленні рішення по справі.

Порушення норм процесуального права полягає в наступному.

Подана позивачем позовна заява не відповідала вимогам ст. 119-120 ЦПК України. Так, в заяві позивачем невірно зазначено поштовий індекс місця його реєстрації - не зазначено адресу місця проживання відповідно до даних, що були вказані ним в заяві, невірно зазначено його номер мобільного телефону. До екземпляру копії позовної заяви, яку суд мав би направити йому для відому не долучено копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти.

При зверненні до суду позивачем судовий збір сплачено в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством для сплати юридичним особам при зверненні до суду - в позовній заяві зазначається про стягнення судових витрат в розмірі 1218 гривень, в той час як до позовної заяви долучається платіжне доручення від 30.11.2015 року на суму 947,40 гривень. За таких обставин у суду не було законних підстав відкривати провадження по справі.

У суду не було законних підстав для того, щоб робити запит до відповідного органу реєстрації його місця проживання, оскільки відповідно до вимог ст. 122 ЦПК України такий запит судом робиться протягом двох днів з дня надходження позовної заяви до суду тільки у випадку, якщо подана позивачем позовна заява подана і оформлена в порядку, встановленому ЦПК України. Такий запит робиться до вирішення питання про відкриття провадження по справі для вирішення питання чи підсудна дана справа конкретному суду.

В конкретному випадку, суд ухвалою від 11.12.2015 року, фактично в день надходження позовної заяви до суду, відкрив провадження по позовній заяві, яка не відповідала вимогам ст. 119-120 ЦПК України і тільки 15.12.2015 року направив відповідний запит.

Направлений за його місцем реєстрації лист повернувся до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, а не в зв»язку із відсутністю адресата, тому у суду не було законних підстав повторний виклик його до суду здійснювати в спосіб, в який судом було прийнято рішення повідомити його про день та час судового засідання - відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України повістку КП ЖКО Нетішинської міської ради вручають тільки у випадку, якщо особу, яка викликається до суду не виявлено в місці проживання, а також, якщо в місці її проживання не виявлено повнолітніх членів її сім»ї .

Зазначає, , що протягом певного періоду в січні 2016 року його дружина перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Рівне, там змушений був знаходитися і він, після повернення з лікарні дружина завжди знаходилась вдома і якби на їхню адресу було направлено навіть простий лист, вони б його отримали, якби до них приїздили працівники ЖКО, то напевно вони могли вручити документи або йому, або дружині.

Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів /постановляє заочне рішення/ тільки у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений про судове засідання належним чином. За таких обставин суд не мав законних підстав розглядати справу по суті та ухвалювати заочне рішення.

Судом були грубо порушені норми ЦПК України, якими безпосередньо передбачено умови проведення заочного розгляду. Так, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, відповідач не тільки повинен знати про наявність в провадженні суду справи, він повинен знати про предмет, підстави та розмір позовних вимог, повинен бути повідомленим про день та час судового засідання по справі. Судом повинна бути винесена ухвала про заочний розгляд справи - її в матеріалах справи не має. Копія рішення на адресу відповідача направляється відповідно до вимог ст. 227 ЦПК України не пізніше 3-х днів з дня його проголошення.

На його думку суд, приймаючи рішення про розгляд справи у його відсутності з ухваленням заочного рішення, зобов"язаний був пересвідчитись чи був він повідомлений в порядку, встановленному чинним законодавством про день судового засідання. Якби йому було відомо про знаходження справи в суді, якби стало відомо про судове засідання, а тим більше, якби йому стало відомо про нього завчасно, як то передбачено чинним законодавством, він мав би можливість реалізувати своє право на правову допомогу, що прямо передбачено ст. 12 ЦПК України.

Відповідно з допомогою фахівця подав би суду заперечення проти заявлених позовних вимог, подав би клопотання, в тому числі про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, а з метою повного та всебічного з»ясування обставин, що мають значення для справи подав би клопотання про витребування необхідної додаткової інформації, документів, дослідження яких необхідно для ухвалення законного та обгрунтованого рішення.

Окрім того, мав би можливість подати інші клопотання та заяви, в тому числі заяву про застосування терміну позовної давності, він би принаймі з"явився до суду для особистої участі у справі - для надання суду особистих пояснень по суті заявленого позову та для реалізації інших процесуальних прав, передбачених чинним ЦПК України.

З огляду на ту обставину, що він завчасно не був повідомленим про судове засідання і саме по цій причині, яку вважає поважною, не прибув в судове засідання, він був позбавлений можливості предметно заперечити проти позовних вимог позивача, був позбавлений можливості спростувати частково інформацію, що знаходиться в документах, що є в справі.

Приймаючи до уваги ту обставину, що заочне рішення може бути оскарженим у випадку прийняття судом, що ухвалив заочне рішення ухвали про відмову в перегляді заочного рішення, просить переглянути заочне рішення, ухвалене Нетішинським міським судом 29.01. 2016 року - скасувати його та призначити справу до розгляду по суті.

Згідно письмових заперечень представника банку від 21 березня 2016 року, в задоволенні заяви просить відмовити. При цьому зазначає, що 29.09.2015 року Нетішинським міським судом було повернено заяву у зв'язку з частковою недоплатою судового збору, а саме в розмірі 974,40 грн.

Оскільки судовий збір згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню позивачу, при повторному зверненні до Нетішинського міського суду Банком було доплачено судовий збір в розмірі 974,40 грн., що в сумі складає встановлений законом розмір судового збору, а саме 1218грн. Тобто позовна заява повністю відповідала вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України.

29.01.2016 року відповідач повторно не з'явився на судове засідання, що стало підставою застосування судом наслідків неявки відповідача згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Судові повістки про виклик до суду надсилалися особі у порядку, встановленому законодавством, а саме ст. 76 ЦПК України, а тому відповідач вважається повідомленим про виклик до суду належним чином.

Відповідач повідомлений належним чином, оскільки йому направлялась копія позовної заяви, додатки до позовної заяви, судові виклики та копія винесено рішення суду.

Відповідач не має жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що є підставою для відмови в частині задоволення заяви про перегляд заочного рішення згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України.

Позовна заява подана в межах строку позовної давності. При цьому зазначає, що 15.09.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії карти до лютого 2010 року. Після спливу строку дії карти відповідач повторно звернувся до Банку з метою перевипуску картки у зв'язку з чим ним була підписана заява про приєднання до діючих Умов та Правил надання банківських послуг від 20.04.2010 року та отримано платіжну картку зі строком дії до січня 2014 року. Позовна заява Банком відправлена до суду 06.12.2015 року.

Дослідивши обставини справи суд вважає за необхідне залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, в позові адреса відповідача зазначена м. Нетішин, вул. Соловєвська, буд. 186 (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 11 грудня 2015 року розгляд справи призначено на 15 січня 2016 року (а.с.26).

Згідно повідомлення Нетішинського МС УДМС України в Хмельницькій області від 15 грудня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27).

04 січня 2016 року на адресу суду повернулася поштова кореспонденція, направлена на адресу відповідача - м. Нетішин, вул. Соловєвська, буд. 186, де поштою зазначено причину повернення закінчення терміну зберігання (а.с.29-30).

15 січня 2016 року розгляд справи відкладено на 29 січня 2016 року і поштова кореспонденція відповідачу направлена через КП Нетішинської міської ради ЖКО (а.с.31, 32).

28 січня 2016 року надійшов акт з КП Нетішинської міської ради ЖКО, згідно якого судова повістка не вручена, так як відповідача за місцем реєстрації при неодноразовому відвідування не виявлено, до акту додані копії позовних матеріалів (а.с.34, 35).

29 січня 2016 року проведено судове засідання і заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 січня 2016 року по справі № 2/679/105/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15.09.2008 року в розмірі 22756 гривень 52 коп., судовий збір в розмірі 974 гривні 40 коп., а всього: 23730 гривень 92 копійки (а.с. 36, 37-38).

Таким чином підстави для скасування заочного рішення, передбачені ст. 232 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 231-232 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі №2/679/105/2016 за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ходоровський Б.В.

Копія вірна:

Суддя Ходоровський Б.В.