Справа № 640/749/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Нев'ядомського Д.В. ,

за участю секретаря - Кузнецовій А.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, яка була набута подружжям під час шлюбу, шляхом зобов'язання добровільно звільнити частину житлового приміщення та надати його в користування.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 15.11.2011 року ним та відповідачкою ОСОБА_2, яка є його колишньою дружиною була набута квартира за адресою: АДРЕСА_1

В спірній квартирі прописані позивач, відповідачка та їхні діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Через зіпсовані відносини та постійні конфліктні ситуації, які створювала відповідачка, сумісне проживання з сім'єю припинилося, позивач був змушений піти з дому. На даний час відповідачка взагалі не пускає позивача до квартири, внаслідок чого позивач був змушений орендувати житло в м. Зміїв. У мирному порядку вирішити питання користування житлом не вдалося, що змусило позивача звернутися до правоохоронних органів та суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав суду у якості доказів копію договору оренди будинку за адресою: АДРЕСА_2 терміном з 15.09.2015 по 31.12.2017, фотокопію заяви ОСОБА_1 від 25.12.2015 до поліції про неправомірні дії ОСОБА_2 щодо не допуску його у спірну квартиру і висновок поліції про припинення перевірки. На пропозицію суду конкретизувати свої вимоги і вказати яку саме частину житлового приміщення позивач вимагає звільнити відповідачку і надати йому у користування, представник позивача пояснити не зміг.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, вказала, що у спірній квартирі вона мешкає разом із своїм новим чоловіком ОСОБА_6, дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Квартира придбана в кредит, якій сплачує відповідачка. Відповідач ОСОБА_1 більше року тому пішов з квартири, має велику заборгованість за аліментами, яка на 31.03.2016 складала 18011,5 гривень. Діти залишилися проживати з нею і увесь тягар їх утримання несе вона та її новий чоловік. В даний час триває судовий розгляд за її позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, в тому числі, спірної квартири. Спільне проживання з відповідачем у спірній квартирі неможливе через наявність трьох неповнолітніх дітей та постійні конфлікти, які виникали та виникають між позивачем та відповідачкою, що неодноразово призводило до втручання правоохоронних органів. При цьому, відповідачка надала суду довідку про заборгованість за аліментними зобов'язаннями позивача, довідку з місця проживання, з якої вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідачка, троє неповнолітніх дітей, копію кредитного договору від 13.11.2013, згідно якого вона позичила в «Ерсте Банку» 200000 гривень на придбання спірної квартири (позивач є поручителем).

Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу в кредит і є їх спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 СК України - Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що через постійні конфлікти подружжя шлюб розірвало і через неможливість спільного проживання позивач пішов зі спірної квартири, в якій залишилася проживати відповідачка з трьома неповнолітніми дітьми. Факти постійних сварок в судовому засіданні підтвердили обидві сторони, а також підтверджуються висновком поліції про неодноразові факти втручання поліції з приводу цих сварок. Зі слів відповідачки, в спірній трикімнатній квартирі в першій кімнаті мешкає вона з новим чоловіком, у другій малюк, якому ще немає року, у третій ще двоє дітей, що унеможливлює проживання в цій квартирі ще й позивача, особливо враховуючи наявність постійних конфліктів між колишнім подружжям. Крім того, позивач або його представник не змогли конкретизувати яким саме чином слід захистити право позивача на користування спільним майном, не вказали, яке саме приміщення він просить суд надати йому у користування, не надав докази або не просив суд про допомогу у їх збиранні, які доводили можливість визначення порядку користування сторонами кімнатами та місцями спільного користування (кухнею, санвузлом тощо).

Відповідно до ч..1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже суд позбавлений можливості самостійно визначати порядок користування спільним сумісним майном, оскільки позивач сам не визначив такого порядку і свої позовні вимоги не конкретизував.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів в обґрунтування своїх вимог щодо можливості спільного проживання та визначення порядку такого користування.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення такого позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 60, 63 СК України, ст. 10, 11, 60, 88, 114, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Нев'ядомський