Справа № 509/2788/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Паламарчук І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на нерухоме майно, усунення від спадкування.

27.07.2016 року представником позивача ОСОБА_6 від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву в останній редакції до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування, відповідно до якої представник позивача просила суд: встановити факт проживання позивача однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з січня 2004 року; змінити черговість одержання права на спадщину після ОСОБА_7 та надати позивачу право спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом; визнати за позивачем право власності на 1/2 квартири № 14 по вул.Ентузіастів у буд. № 6 в смт.Великодолинське Овідіопольського району, 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства «Зоря» Овідіопольського району Одеської області, вул.Малинова, 82 та на 1/2 частину садового будинку, розташованого на території садівничого товариства «Зоря» Овідіопольського району Одеської області, вул.Малинова, 82, як спадкового майна в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 2004 року по 11 червня 2010 року вона проживала з ОСОБА_7 однією сімєю без укладення шлюбу. В період спільного проживання здійснили капітальний ремонт квартири та будинку, що належали ОСОБА_7 на праві особистої власності, що, на думку позивачки, є підставою для визнання спільної сумісної власності подружжя з підстав, передбачених ч.1 ст.62 СК, а відтак їй належить одна друга частина вказаного майна, а також земельної ділянки, на якій розташований будинок. Посилаючись на те, що за час хвороби ОСОБА_7 не мав повної працездатності, не міг займатись активною трудовою діяльністю, то вона опікувалася спадкодавцем, а відтак просить змінити черговість одержання права на спадщину та надати їй право на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні позивач підтримала позов та просить суд його задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніде не працювали, власних доходів не мали, вели антисоціальний спосіб життя. ОСОБА_7 вживав наркотики, тривалий час в 2009-2010 роках перебував на стаціонарному лікуванні від туберкульозу, а в травні 2010 року поступив на стаціонарне лікування з ВІЛ-захворюванням і невдовзі помер. Після смерті своїх батьків отримував грошову допомогу від своєї тітки ОСОБА_3 ОСОБА_8 ніде не працювала, вела антисоціальний спосіб життя, притягувалась до кримінальної відповідальності та спільно з ОСОБА_7 не проживала, тим паче однією сімєю. Будь яких ремонтних робіт ні в квартирі, на в садовому будинку не проводилось ні в 2006 році, ні в подальших роках.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ст.74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та правових позицій Верховного Суду України , викладених в постановах від 20.02.2012 року у справі №6-97цс11, від 12.12.2012 року у справі №6-148цс12, при застосуванні ст.74 СК слід виходити з того, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 12.12.2012 року у справі №6-148цс1: «Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. Тоді як ст.60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності».

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що ОСОБА_7 помер 15.06.2010 року з причини хвороби, зумовленої ВІЛ з проявами множинних хвороб.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2012 року визнано недійним шлюб, зареєстрований між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 11 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 175, яким встановлено, що шлюб укладено без вільної згоди ОСОБА_7, що не усвідомлював сповна своїх дій та не міг керувати ними.

Після смерті ОСОБА_7 14 грудня 2010 року Овідіопольською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №50466004. В установленому порядку спадщина прийнята спадкоємницею другої черги ОСОБА_5, яка в подальшому померла та її спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які також подали заяви про прийняття спадщини та відносяться до спадкоємців третьої черги.

Батько ОСОБА_7 ОСОБА_9 помер 25.10.2006 року, а мати ОСОБА_10 10.07.2008 року.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.2001 року.

Земельна ділянка №654 площею 0,0600 га в садівничому кооперативі «Зоря» Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району належала ОСОБА_10 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ОД №007325 , що виданий на підставі рішення Молодіжненської сільської ради №36 від 27.04.1995 року. Правовстановлюючі документи на садовий будинок відсутні.

На підтвердження факту спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_7 за ініціативою позивачки допитані в якості свідків сама позивачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_11, які пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 до укладення шлюбу проживали однією сімєю. Пояснення вказаних свідків, які крім того є зацікавленими особами, не є достатніми доказами наявності сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, не підтверджують ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. Будь яких належних та достатніх доказів проживання однією сімєю з ОСОБА_7 на протязі будь якого часу позивачка не надала. Не надано нею також відомостей та доказів щодо не перебування в іншому шлюбі.

На підтвердження здійснення ремонтних робіт в садовому будинку позивачкою надано Договір підряду від 21.04.2006 року, укладеному між ОСОБА_8 та ТОВ будівельна фірма «КМП Моноліт», про виконання ремонтних робіт садового будинку по вул.Малинова, 82 в СТ «Зоря» на загальну суму 197 000 грн.

Оцінюючи вказаний документ, суд приймає до уваги, що він датований 21.04.2006 року, тобто за життя батьків ОСОБА_7, які були власниками земельної ділянки в садовому товаристві «Зоря» та не надавали будь якої згоди на проведення робіт в будинку. Будь яких правовстановлюючих документів на садовий будинок за даною адресою не надано. З пояснень представників відповідачів, будинок збудований самочинно батьками ОСОБА_7 та в експлуатацію не приймався. З вказаного Договору не слідує, що зазначені в ньому роботи фактично були виконані. Належних платіжних документів на підтвердження сплати зазначеної в договорі суми немає. Також відсутній акт виконаних робіт.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що надав ОСОБА_1 в 2006 році в борг 200000 грн. на ремонт садового будинку в садівничому кооперативі «Зоря», однак будь яких належних та допустимих доказів використання грошових коштів на ремонт будинку суду не надано.

Позивачем також не надано доказів того, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, та чи перебував спадкодавець тривалий час через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво у безпорадному стані. З пояснень відповідачів слідує, що ОСОБА_7 до поступлення в лікарню в травні 2010 року не перебував в безпорадному стані.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.04.2014 року, яке набрало законної сили 28.04.2016 року судом було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Овідіопольська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, усунення від спадщини, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, надання права на спадщину.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачем не доведена належними та допустимими доказами жодна із заявлених позовних вимог, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Овідіопольського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Бочаров А.І.