Справа № 361/5624/2015-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/780/743/16 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 58 12.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Волохова Л.А., Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської обалсті від 21 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а :

07 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її дід по лінії батька - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, повторно виданого 08 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Відповідно до заповіту, складеного 08 липня 1989 року дідом ОСОБА_5 та посвідченого у цей же день секретарем виконкому Гоголівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області і зареєстрованого в реєстрі заповітів за №19 на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право дід заповів своєму сину і батьку позивачки - ОСОБА_7.

Позивачка вважала, що оскільки її батько ОСОБА_7 на момент смерті діда ОСОБА_5, тобто на момент відкриття спадщини, проживав разом з ним та фактично після його смерті вступив у володіння спадковим майном, та на підставі ст.ст.548, 549 ч.1 п.1 Цивільного кодексу Української PCP від 18 липня 1963 року №1540-VI, є таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 повторно виданого 11 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

За життя ОСОБА_7 не склав заповіт на випадок його смерті.

На час його смерті інших спадкоємців першої черги за законом, окрім позивачки, у останнього не було, оскільки дід позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, мама батька позивачки , а її бабуся померла у 1984 році, на момент смерті батько позивачки ОСОБА_7 був розлучений з її мамою та в шлюбних відносинах ні з ким не перебував, спільно не проживав, а її єдиний брат ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 23 років.

28 липня 2015 року позивачка звернулась до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

Листом від 28 липня 2015 року за №1435/02-14 Броварської районної державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Подати заяву та прийняти спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у встановлений законом строк вона не змогла з поважних причин, оскільки, по-перше, після розлучення з першим чоловіком ОСОБА_9 вона сама догладала за своєю дитиною та не мала змоги її залишити, по-друге, досить тяжко душевно перенесла смерть свого батька і тривалий час реабілітовувалась після його смерті, по-третє, будучи юридично необізнаною вважала, що вона автоматично набула право власності на все майно батька після його смерті, як його донька.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк терміном в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської обалсті від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_10 терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, повторно виданого 08 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер дід позивачки по лінії батька - ОСОБА_5.

За життя, а саме 08 липня 1989 року дідом ОСОБА_5 було складено заповіт, в якому зазначено, що на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, дід заповів своєму сину і батьку позивача - ОСОБА_7 Заповіт посвідчений 08 липня 1989 року секретарем виконкому Гоголівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області та зареєстрований в реєстрі заповітів за №19. Вказаний заповіт ніким не змінено та не скасовано.

Батько позивачки ОСОБА_7 на момент смерті діда ОСОБА_5, тобто на момент відкриття спадщини, проживав разом з ним та фактично після його смерті вступив у володіння спадковим майном та на підставі ст.ст.548, 549 ч.1 п.1 Цивільного кодексу Української PCP від 18 липня 1963 року №1540-VI, є таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивачки ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 повторно виданого 11 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.41).

Згідно листа від 28 липня 2015 року за №1435/02-14 Броварської районної державної нотаріальної контори позивачці ОСОБА_4 було відмовлено у прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_4 вбачається, що вона через п'ять років з дня відкриття спадщини звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши поважністю причини пропуску строку для прийняття спадщини те, що вона не змогла залишити свою дитину, за якою доглядала після розлучення з чоловіком. Крім того, посилалася на ту обставину, що вона душевно важко перенесла смерть свого батька і тривалий час не могла реабілітуватися, а також посилалася на юридичну необізнаність.

Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У порушення вимог ст.ст.58, 59, 214 ЦПК України суд першої інстанції не звернув уваги на те, що безспірних, достовірних і належних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала, пропустивши його на значний проміжок часу.

Наведені позивачем і нічем не підтверджені доводи на підтвердження поважності причин пропуску передбаченого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини не підтверджують ту обставину, що позивачка у продовж всього шестимісячного строку мала об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про існування поважних причин для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не грунтуються на доказах і зроблені за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Крім того, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Як видно з позовної заяви і матеріалів справи позивачка відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зазначила апелянтів як вірогідних спадкоємців, а лише Гоголівську сільську Раду Броварського району.

З врахуванням заявлених позовних вимог та наданих позивачкою доказів колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено обставин, на які вона посилалася, обґрунтовуючи свої вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до задоволення не підлягає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову позивачці в задоволенні її позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської обалсті від 21 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Волохов Л.А.

Дмитрієва Л.Д.