У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Богоноса МаксимаОлександровича на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03 жовтня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 20010 та 04 квітня 2013 року договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 20010 від 03 жовтня 2012 року, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 78320 грн з розрахунку 0,001 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 03 жовтня 2012 року по 03 жовтня 2014 року.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора, зокрема за кредитним договором № 20010 від 03 жовтня 2012 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 01 листопада 2015 року за відповідачем існує заборгованість у розмірі 47256 грн 15 коп., з яких: пеня - 46491 грн 90 коп.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу та по процентам, відповідно - 760 грн 40 коп. та 3 грн 85 коп.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 47256 грн 15 коп.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення неустойки після спливу строку позовної давності. Доказів поважності причини пропуску строку позовної давності позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пред'явивши вимогу про стягнення пені з пропуском строку позовної давності без надання доказів поважності причини пропуску даного строку є підставою для відмови від позову. Крім того позивачу було відомо про наявність простроченої заборгованості з моменту укладення договору купівлі-продажу прав вимоги, тобто з 02 грудня 2013 року.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою у постанові № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Богоноса Максима Олександровича на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович