Справа № 372/479/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/597/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 12.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Мельника Я.С., Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: КП Київської обласної ради «Західне БТІ», Козинська селищна рада, про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

30 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що від 27 січня 1991 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 і від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 червня 2012 року шлюб розірвано.

Відповідно до договору дарування відповідачу було подаровано земельну ділянку площею 0,134 га та деревяний будинок за адресою: смт.Козин вулиця Садова, 21. Також рішенням Козинської селищної ради від 24 лютого 2000 року за №22/101 відповідачу було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,027 га, що розташована в смт. Козин по вулиці Садовій, 21. 07 квітня 2000 року відповідач отримав державний акт на право приватної власності на землю серії Ш-КВ №046712, відповідно до якого йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,134 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,027 га.

У 2005 року за рахунок спільних грошей вони з відповідачем поруч з деревяним будинком почали будувати для своєї сімї новий житловий будинок Дозвільні документи та проектну документацію на будівництво відповідач не отримував. Від 2006 року вони з дітьми постійно проживають в побудованому будинку. Право власності на вказаний будинок на даний час не зареєстровано. Після розірвання шлюбу вона неодноразово намагалася вирішити питання з відповідачем щодо оформлення права власності та поділу житлового будинку, але він в добровільному порядку відмовився і тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Після уточнення позовних вимог в остаточній редакції просила визнати будівельні матеріали та обладнання, які були використанні в процесі будівництва нею та ОСОБА_3 та існують у вигляді двоповерхового цегляного житлового будинку, господарських споруд: №1-хвіртка, №2- ворота, №3, №4-огорожа, №5-трубчатий колодязь, що розташовані за адресою: вул. Садова 21, смт. Козин Обухівського району Київської області спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку господарських споруд: №1-хвіртку, №2-ворота, №3,№4-огорожу, №5-трубчатий колодязь, та на 1/2 частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва та існують у вигляді двоповерхового цегляного будинку за адресою: вул. Садова 21, смт. Козин Обухівського району Київської області.

Просила поділити майно, набуте нею за час шлюбу виділивши їй: кухонний гарнітур «Ольга» вартістю 3000 грн., газову поверхню «Арістон» вартістю 1700 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., холодильник вартістю 2700 грн., пральну машину вартістю 2800 грн., килим вартістю 400 грн., стіл письмовий вартістю 400 грн., стіл журнальний вартістю 300 грн., спальні меблі вартістю 3 600 грн., прихожу загальною вартістю 2400 грн., велосипед вартістю 700 грн., душову кабіну вартістю 1400 грн., електричну кухонну витяжку вартістю 500 грн.. а всього на загальну суму 20500 грн.

Виділити відповідачу ОСОБА_3 мякий куточок вартістю 3700 грн., стіл-тумбу вартістю 300 грн., чайник вартістю 400 грн., телевізор вартістю 700 грн., духову шафу вартістю 4600 грн., карниз вартістю 400 грн., душову кабіну вартістю 1400 грн., фурнітуру та меблі ванної кімнати на загальну вартість 1200 грн., морозильну камеру вартістю 500 грн., вентилятор вартістю 200 грн., скутер (мопед) вартістю 4800 грн., мотоблок вартістю 4000 грн., автопричіп «Скіф» вартістю 3000 грн., автомобіль ВАЗ 21011 (д.н.з. AI 2777 АЕ) вартістю 10000 грн., а всього на загальну суму 33 800 грн.

Крім того, просила стягнути з відповідача різницю вартості майна, що підлягала розділу, в сумі 6 650 грн. та судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 1991 року, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 червня 2012 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачу ОСОБА_3, на праві власності належить деревяний будинок, до якого примикають 4 сараї, погреб, огорожа, скважина, що розташовані за адресою: смт. Козин, вул. Садова, 21 Обухівського району, Київської області, та були подаровані відповідачу на підставі договору дарування будинку від 06 грудня 1996 року. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 04 грудня 1999 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,134 га, розташовану на території смт. Козин, вул. Садова, 21 Обухівського району, Київської області, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

07 квітня 2000 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 0,134 га. для будівництва, обслуговування житлового будинку, за адресою: смт. Козин, вул. Садова, 21 Обухівського району Київської області.

Відповідно до довідки, виданої Козинською селищною радаю від 15 січня 2015 року, зазначається, що на момент її видачі на земельній ділянці (кадастровий номер :05:063:0009) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,134 га, що перебуває у власності ОСОБА_3, згідно державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №046712 від 07 квітня 2000 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №3624 за адресою: смт. Козин, вулиця Садова, 21 розташовані: деревяний будинок 1974 року побудови, що належить ОСОБА_3 згідно договору дарування будинку від 06 грудня 1996 року та незавершений будівництвом обєкт нерухомості - двоповерховий цегляний будинок.

Згідно відповіді КП КОР Обухівського БТІ від 07 квітня 2011 року зазначається, що ОСОБА_3 самовільно побудований житловий будинок загальною площею 216,7 кв.м., який розташований за адресою: смт. Козин, вулиця Садова 21. Рішенням Козинської селищної ради від 10 лютого 2011 року за №11/26 ОСОБА_3 надано дозвіл на переведення старого житлового будинку, який розташований за адресою: смт. Козин, вулиця Садова, 21 Обухівського району Київської області в літню кухню за умови отримання погодження відповідних служб.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про усунення перешкод у розпорядженні, володінні та користуванні правом власності на майно шляхом виселення за межі земельної ділянки, третя особа: орган опіки і піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, про усунення перешкод у розпорядженні, володінні та користуванні правом власності на майно шляхом виселення за межі земельної ділянки відмовлено повністю. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року рішення Обухівського районного суду від 10 лютого 2015 року залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року встановлено, що на час розгляду справи позивач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5, а ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 зареєстровані та мають частку квартири АДРЕСА_1. Позивач та відповідачі разом проживають ІНФОРМАЦІЯ_6 у будівлі, яка не введена в експлуатацію і право власності на яку не зареєстровано. Як встановлено судом, в ході розгляду справи фактично сторони користуються лише будівлею, яка не введена в експлуатацію, на яку не отримано свідоцтво про право власності і яка в силу ст.376 ч.1 ЦК України є самочинним будівництвом.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу спільного майна подружжя їх частки визнаються рівними. Відповідно до вимог ст.ст.60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п.22, 23 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб, а також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК).

Відповідно до положень ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно роз'яснень, даних в п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає.

У зв'язку з цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Також слід зазначити й те, що за правилами ст.ст.355 і 367 ЦК України та ст.71 СК України може були поділено в натурі лише те майно, право власності на яке набуто (виникло) в установленому Законом порядку. Судом першої інстанції вірно встановлено, що на даний час будівництво вказаного майна не завершено, в експлуатацію не прийнято і право власності на нього не зареєстровано.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене. суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було зазначено, які саме будівельні матеріали та обладнання були використані під час будівництва будинку і підлягають поділу, а також їх кількість та вартість, не надано суду доказів наявності побутового майна і їх вартості, обсягу, та що вони були придбані в період шлюбу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_7