АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Шкірай М.І.
№22-ц/796/1996/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №752/3742/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Чобіток А.О.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 13.05.2013 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №02/980/ПК/010, відповідно до якого відповідачу надано кредит (кредитну лінію) у розмірі 15 000 грн, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит 12 травня 2014 року та сплатити за користування кредитом 35 % річних.

До виконання умов Кредитного договору відповідач поставився недобросовісно та допустив прострочення виконання договірних зобов'язань.

Станом на 03 березня 2015 року борг за Кредитним договором відповідачем не погашено, заборгованість за несанкціонованим овердрафтом (кредит та прострочені проценти), нарахованими процентами та неустойкою (пеня, штраф) становить 138 706,85 грн, в тому числі: заборгованість за несанкціонованим овердрафтом - 26 466,98 грн; заборгованість за процентами за березень 2015 року - 108,77 грн; пеня за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту - 4 613,74 грн; штраф за неналежне виконання зобов'язань - 10 500 грн; штраф за непогашення несанкціонованого овердрафту - 97 017,36 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №02/980/ПК/010 від 13.05.2013 року в розмірі 138 706,85 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №02/980/ПК/010 від 13.05.2013 року у розмірі 138 706 грн 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1387 грн 06 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції він висловив свої заперечення проти розгляду даної справи судом загальної юрисдикції, оскільки між позивачем ПАТ «Старокиївський банк» та ним укладено договір про передачу спору на розгляд третейського суду (третейське застереження, викладене в кредитному договорі, укладеному між ним та ПАТ «Старокиївський банк»).

Посилаючись на приписи п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, він просив залишити позов ПАТ «Старокиївський банк» без розгляду.

У порушення норм процесуального права, суд безпідставно продовжив розгляд справи по суті, відмовивши в його клопотанні про залишення позову без розгляду.

Суд першої інстанції помилково вважав, що дана цивільна справа належить до категорії спорів про захист прав споживачів, не звернувши увагу на те, що позивачем в даній справі виступає не споживач, а банк ПАТ «Старокиївський банк», а предметом спору є не захист прав споживача банківських послуг, а стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника.

Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано поширив положення п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» на банк, який не є споживачем. Таке порушення, в свою чергу, призвело до порушення судом положень ст. 207 ЦПК України та правил про предметну підсудність справ.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13 травня 2013 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №02/980/ПК/010 (а.с. 6-10).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 Кредитного договору кредитор на умовах, визначених Договором, налає позичальнику кредитну лінію в розмірі 15 000,00 грн. Позичальник використовує наданий кредит повністю або в частині, та зобов'язується сплачувати проценти за використання Кредиту на умовах, визначених Договором. Під кредитом в Договорі розуміється сума коштів, яку позичальник може використати для здійснення розрахунків за допомогою міжнародної платіжної картки Visa Classic понад залишок коштів на картковому рахунку позичальника НОМЕР_2 без додаткового узгодження з кредитором.

Позичальник зобов'язаний сплачувати у розмірі, порядку та строки, встановлені Договором та Графіком платежів і сукупної вартості споживчого кредиту, проценти за користування кредитом, комісії, сукупні послуги, які надаються позичальнику у зв'язку із укладенням Договору, а також інші фінансові зобов'язання позичальника згідно програми кредитування фізичних осіб на придбання товарів та послуг.

У пунктах 1.4, 1.5 Кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35% річних. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод «факт/факт». Кредит надається позичальнику на строк до «12» травня 2014 року включно.

У зв'язку з порушенням умов Кредитного договору станом на 03 березня 2015 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 138 706,85 грн, з яких:

- заборгованість за несанкціонованим овердрафтом - 26 466,98 грн;

- заборгованість за процентами за березень 2015 року - 108,77 грн;

- пеня за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту - 4 613,74 грн;

- штраф за неналежне виконання зобов'язань - 10 500 грн;

- штраф за непогашення несанкціонованого овердрафту - 97 017,36 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що він, посилаючись на приписи п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, просив залишити позов ПАТ «Старокиївський банк» без розгляду, однак у порушення норм процесуального права суд безпідставно продовжив розгляд справи по суті, відмовивши клопотанні про залишення позову без розгляду. Так, суд першої інстанції помилково вважав, що дана цивільна справа належить до категорії спорів про захист прав споживачів, не звернувши увагу на те, що позивачем в даній справі виступає не споживач, а банк ПАТ «Старокиївський банк», а предметом спору є не захист прав споживача банківських послуг, а стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Так, у п. 9.2 Кредитного договору визначено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір підлягає розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02660, м. Київ, вул. М.Раскової, 15, та діє згідно з Регламентом цього суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Вибір судді сторони доручають Голові Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту цього суду. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору (а.с. 9).

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду Українивід 11 листопада 2015 року в справі №6-187цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є споживачем банківських послуг, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому третейському суду в силу положень п. 14 ч. 1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Ухвала суду від 17.06.2015 року про відмову в задоволені клопотання ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду відповідає вимогам закону і підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ч. 3 ст. 303 ЦПК України).

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто, згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15.

Умовами Кредитного договору, а саме, пунктом 4.7 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту за кожен календарний день прострочення, починаючи з дати прострочення.

У той самий час, згідно з п. 4.6 Кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за непогашення позичальником у місячний строк несанкціонованого овердрафту розмірі 75% від суми несанкціонованого овердрафту на останній день місячного строку з дати виникнення несанкціонованого овердрафту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано пеню за несвоєчасне погашення ОСОБА_2 несанкціонованого овердрафту у розмірі 4 613,74 грн та штраф за непогашення несанкціонованого овердрафту в розмірі 97 017,36 грн.

Тобто, ПАТ «Старокиївський банк» за одне й теж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності, що є неприпустимим згідно ст. 61 Конституції України.

На зазначене вище суд першої інстанції не звернув увагу та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням заборгованості за несанкціонованим овердрафтом в розмірі 26 466,98 грн, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача за несвоєчасне погашення ОСОБА_2 несанкціонованого овердрафту за умовами договору підлягає пеня в розмірі 4 613,74 грн.

Що ж до стягнення штрафу в розмірі 97 017,36 грн за непогашення несанкціонованого овердрафту, тобто, за теж саме порушення, то така вимога задоволенню не підлягає.

У решті рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не встановлено. Штраф у розмірі 10 500 судом стягнуто підставно, оскільки ОСОБА_2 допустив порушення умов договору, несанкціоновано перевищив ліміт кредиту та не погасив несанкціоновану суму кредиту в місячний строк, як те передбачено умовами договору.

З огляду на викладене рішення суду підлягає зміні зі зменшенням суми, що підлягає стягненню на користь позивача, а саме, з 138 706,85 грн до 41 689,49 грн(138 706,85 грн - 97 017,36 грн = 41 689,49 грн.).

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 416,89 грн (41 689,49 грн / 138 706,85 грн * 1387,06 грн).

Керуючись ст. 549 ЦК України ст. 61 Конституції України, ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Змінити заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (01033, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» (01033, м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8, ) заборгованість за Кредитним договором №02/980/ПК/010 від 13.05.2013 року в розмірі 41 689, 49 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 416 грн 89 коп.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді