Справа № 369/7372/14-ц Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № 22-ц/780/47/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 49 30.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Журба С.О.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів, -

встановила:

24 квітня 2015 року заявник ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 січня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було прийнято рішення у справі №369/7372/14-ц за позовом ОСОБА_3 про перегляд судового рішення у зв'язку з ново виявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пеню за кожен день прострочення несплати аліментів за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року в розмірі 15 575,82 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят п'ять гривень та вісімдесят дві копійки). В решті позову відмовлено та стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Підставами для перегляду рішення є те, що 25 березня 2015 року заявник ОСОБА_3 отримав у ДВС Києво-Святошинського РУЮ довідку-розрахунок №943/6 про відсутність заборгованості по аліментам та постанову про закінчення виконавчого провадження від 23 березня 2015 року. Вказаною довідкою була відмінена довідка-розрахунок №943/6 від 19 січня 2015 року, на яку посилався Києво-Святошинський районний суд Київської області під час ухвалення рішення від 26 січня 2015 року.

На момент ухвалення рішення заявнику не була відома істотна для справи обставина, а саме, те, що довідка-розрахунок №943/6 від 19 січня 2015 року на яку посилався суд в своєму рішенні від 26 січня 2015 року державним виконавцем відмінена та залишена без виконання.

Тому заявник просив суд розглянути заяву про перегляд рішення суду у зв'язку з ново виявленими обставинами та скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2015 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення у зв'язку з ново виявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів - задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2015 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15.

Відповідно до п.5,6 ч. 2 ст. 119 ЦК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачка в позовній заяві не зазначає періоди заборгованості за аліментами, тобто за які місяці відповідач мав заборгованість за аліментами, що позбавляє можливості визначити розмір пені та підстави для її визначення.

Посилання позивачки на довідку №2930, щодо заборгованості від 24 травня 2016 року не є належним допустимим доказом, оскільки ця довідка отримана після рішення суду першої інстанції і не була предметом дослідження в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає,що дана апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: