АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк «Київська Русь» (надалі - УОФГВФО на ліквідацію у ПАТ «Банк «Київська Русь») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 серпня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 73502-44.3, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувався солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за виконання ТОВ «АПТ ДНІПРО» зобов'язань за кредитним договором № 71699-44.3 від 22 серпня 2013 року, укладеним між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «АПТ ДНІПРО», відповідно до якого банк падав кредитні кошти в загальній сумі 2 500 000 грн. із сплатою 21% річних та кінцевою датою повернення кредиту 21 серпня 2015 року.

Банк виконав зобов'язання за кредитним договором, однак позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13 серпня 2015 року склала 4 744 980 грн. 19 коп. й добровільно згідно направленого повідомлення від 26 червня 2015 року не сплачена.

З урахуванням уточнень, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, в розмірі 4 347 419 грн. 96 коп., яка складається з основної сума заборгованості за кредитом - 2 500 000 грн., суми несплачених процентів - 150 694 грн. 45 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 504 520 грн. 54 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів - 12 707 грн. 54 коп., 30% за несвоєчасне повернення кредиту - 275 342 грн. 47 коп., 30% за несвоєчасне погашення процентів - 6 654 грн. 96 коп. та простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції, в сумі 897 500 грн.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що 31 липня 2015 року ТОВ «АПТ ДНІПРО» було ліквідовано, у зв'язку з чим його зобов'язання та договір поруки № 73502-44.3 від 22 серпня 2013 року є також припиненим.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість, в сумі 4 347 419 грн. 96 коп. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися, проте про день і час розгляду справи повідомлені належно, про що свідчать долучені до справи розписки ( а.с.177,182), а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 22 серпня 2013р. між ПАТ»Банк «Київська Русь» та ТОВ «АПТ ДНІПРО» укладено кредитний договір № 71699-44.3, відповідно до умов якого банк надав товариству у кредит грошові кошти, в сумі 2 500 000грн. зі сплатою 21% річних та кінцевою датою повернення кредиту 21 серпня 2015р.

З метою забезпечення виконання зобов'язання, 22 серпня 2013р. між сторонами було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов'язався солідарно відповідати перед банком за виконання ТОВ «АПТ ДНІПРО» зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 8.2 кредитного договору сторони визначили, що у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків, позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з кредитним договором з урахуваннями встановленого індексу інфляції, а також 30% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Встановлено, що банк умови кредитного договору виконав у повному обсязі, проте позичальник та поручитель зобов'язання не виконали, своєчасно не вносили платежі, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка згідно даних долученого до справи розрахунку становить 4 744 980грн.19коп., з яких: 2500000 грн. - основна заборгованість за кредитом, 267291грн.68коп.- заборгованість по відсотках, 31 438грн.83коп.- пеня за несвоєчасну сплату процентів, 742 876грн.70коп.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 16 352грн.43коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 394 5320грн.55коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 792 500грн.- сума інфляційного збільшення заборгованості за кредитом (а.с.103-105).

Визначена у розрахунку сума кредитної заборгованості, відповідає обставинам справи та узгоджується зі змістом кредитного договору, а тому районний суд обґрунтовано поклав його у основу судового рішення.

Матеріали справи свідчать, що 26 червня 2015р. банк на адресу боржника направив вимогу про сплату заборгованості, яка ОСОБА_1 отримана 02.07.2015р., проте залишалася без реагування (а.с.36,37).

Враховуючи викладене, а також положення ст.ст.525,526, ч.1 ст.533,554, 1054 ЦК України, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення заявленого по справі ПАТ «Банк «Київська Русь» позову та відмові у зустрічному позові.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про ліквідацію боржника у грошовому зобов'язанні й у зв'язку з чим припинення його зобов'язань та договору поруки, ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку у рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

Встановлено, що на підставі ухвали господарського суду Запорізької обл. від 24 липня 2015р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23 вересня 2015р., якою ТОВ «АПТ ДНІПРО» ліквідовано, 31 липня 2015р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відомості про припинення юридичної особи (а.с.130,131).

Між тим, постановою Вищого господарського суду від 15 грудня 2015р. вказані судові рішення скасовано, а справу передано на розгляд до господарського суду Запорізької обл. й у подальшому призначено до розгляду на 30 березня 2016р. (а.с.106,106а,119-125,133,134).

Отже, матеріалами справи доведено, що виключення ТОВ «АПТ ДНІПРО» з Єдиного державного реєстру відбулося на підставі незаконного рішення, яке у подальшому було скасовано.

Матеріалами справи доведено, що на час ухвалення судового рішення позичальника за кредитними зобов'язаннями - ТОВ «АПТ ДНІПРО» не було ліквідовано, товариство продовжувало нести обов'язок по виконанню грошового зобов'язання перед кредитором, а ця обставина виключає визнання договору поруки, укладеного з ОСОБА_1 на забезпечення виконання вказаного зобов'язання, припиненим.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч. З ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, районний суд ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Суд першої інстанції з достатньою повною з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну правову оцінку.

Норми матеріального й процесуального права застосовано правильно.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/15273/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6690/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.