У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.

Свій позов обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільним подружнім життям сторони не проживають. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26 липня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 13 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів та скасувати ухвалу апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позов частково суди дійшли правильних висновків про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи положення ст.ст. 180-184, 191 СК України, майновий та сімейний стан відповідача.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ