№ пров. 2/646/412/2016
Справа №646/9491/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ТОВ «ІК Бестселлер» про визнання поруки припиненою,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання поруки, встановленої договором поруки від 21.07.2017 року № п1-7-06-мв/840-хркц укладеного між позивачем та відповідачем в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором від 21.09.2016 року № 78-06-мв/840-хркц укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер», припиненою. В обґрунтування позову зазначив, що, згідно п. 1.1. Договору, кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-який валюті, що передбачена договором, валютою кредиту (траншу) можуть бути долар США та/або гривня України. Пунктом 1.3.3. договору встановлено, що проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих позичальнику згідно умов даного договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення коштів у власність банку. Згідно п. 1.3.4. договору, нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім відповідно до умов даного договору. Позивач вказує, що 21.03.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» укладають Додаткову угоду № 5 до Договору, відповідно до п. 1 даної Додаткової угоди № 5 сторони внесли зміни до п. 1.1., 1.2.2.,1.3.1., 1.3.2., 1.3.4., 1.3.5.,3.1., зокрема, відповідно до п. 1.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 5 банк зобовязується надавати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних у цьому договорі, у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 5 000 000,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Також, згідно п. 3 Додаткової угоди № 5 сторони домовилися викласти Графік встановлення ліміту кредитування (Додаток № 1 до Договору) в редакції Додатку № 1 до Додаткової угоди. зі змісту Додатка №1 до Додаткової угоди № 5 від 21.03.2007 року у другій колонці вбачається, що ліміт, доларів США вказано грошовий вираз ліміту кредитування, що зменшується щомісяця на певну суму, який за своєю суттю є максимальним щомісячним залишком заборгованості позичальника перед банком, який позичальник в свою чергу не має права перевищувати. Позивач вказує, що відповідно до Додаткової угоди № 5 до Договору позичальник зобовязався щомісячно сплачувати заборгованість за тілом кредиту, рівними частинами - 44 643,00 долари США, без рахування процентів з користування цими коштами. 21.03.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та позивач уклали договір поруки № П1-7-06-мв/840-хркц згідно якого, позивач (поручитель) зобовязується перед банком відповідати за невиконання ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер», усіх його зобовязань перед Банком, що виникли з кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 78-06-мв/840-хркц від 21 вересня 2006 року, укладеного між банком та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер», в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть з зникнути в майбутньому. Позивач зазначає, що згідно п.2.1 договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, при цьому, 06.04.2007 року банк (відповідач) та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» укладають Додаткову угоду № 6 до основного договору, згідно п. 1 якої внесено зміни до п. 1.3.1. Договору та визначено, що за використання кредитних коштів за Договором встановлюється процентна ставка в розмірі: 12,5% процентів річних за кредитом у доларах США; 16,3 % процентів річних за кредитами в українській гривні; 8,99% процентів річних за кредитами в швейцарських франках, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору. 05.01.2009 року банк та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» укладають Додаткову угоду № 9 до договору, згідно п.1 якої, сторони домовились викласти графік і становлення ліміту кредитування (Додаток № 1 до Кредитного договору) в редакції Додатку №1 до цієї Додаткової угоди, інших змін до Кредитного договору Додаткова угода № 9 не передбачала. Відповідно до Додатку № 1 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 9, банк (відповідач) та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» домовились на період з січня по квітень 2009 року включно, зменшити розмір щомісячного платежу по тілу кредиту з 44 643,00 доларів США до 10 770,00 доларів США, а починаючи із травня 2009 року встановити щомісячний платіж з погашення тіла кредиту в розмірі 46 199,81 доларів США, однак позивач не надавав жодної письмової згоди на укладення Додаткової угоди № 9, а також не був жодним чином повідомлений про факт укладання вказаної додаткової угоди та про її зміст. Посилаючись на вказані обставини, на положення статті 559 ЦК України, позивач просив суд задовольнити його вимоги та визнати поруку припиненою, стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище.

Представник відповідача ОСОБА_4 щодо позову заперечував, зазначив, що оскільки позивач був членом наглядової ради ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» то міг знати про існування додаткових угод, які укладалися між банком та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» в тому числі і про існування тих, на які посилається представник позивача як на обґрунтування позову, також просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки порука була встановлена ще у 2007 році, а з позовом позивач звернувся у 2015 році. На питання суду зазначив, що кредитний договорі на забезпечення виконання якого встановлювалась оспорювана порука є діючим і на сьогоднішній день, зобовязання за даним договором між сторонами існують.

Представник третьої особи - ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер», якого було залучено судом, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріли справи, про свою згоду на участь у справі суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення судового експерта, який підтримав наданий ним висновок експертизи від 17.02.2016 року № 11924, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до копії кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року, між відповідачем та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» укладено кредитний договір. Згідно пункту 1.1 даного договору, базовою валютою по даному договору є долар США. Під базовою валютою розуміється валюта в яку перераховуються суми наданих і/або запитаних до отримання кредитів в різних валютах даного договору, для розрахунку ліміту кредитної лінії. Кредит повинен бути повернуто в тій самій валюті в якій було отримано відповідний транш. Пунктом 1.3.3. договору встановлено, що проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих позичальнику згідно умов даного договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення коштів у власність банку.

Як вбачається з копії договору поруки № П1-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2017 року укладеного між позивачем та відповідачем, даний договір було укладено для забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» за кредитним договором № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року. Згідно п.2.1 договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Відповідно додаткової угоди № 5 від 21.03.2017 року до кредитного договору та додатку № 1 до неї, сторони кредитного договору погодили графік встановлення ліміту кредитування з якого вбачається, що боржник відповідно до Додаткової угоди № 5 зобовязався щомісячно сплачувати заборгованість за тілом кредиту, рівними частинами, по 44 643,00 долари США без урахування процентів з користування цими коштами.

Тобто, згідно даної додаткової угоди № 5 сторонами кредитного договору встановлено щомісячна сума «ліміт доларів США» на яку нараховуються відсотки за користування кредитними коштами (п.1.3.3 кредитного договору).

Таким чином судом встановлено, що на момент укладання договору поруки від 21.03.2007 року, положення кредитного договору щодо ліміту кредитування діяло в редакції додаткової угоди № 5 до кредитного договору і щомісячний платіж становив 44 643,00 долари США, в звязку з чим сума ліміту кредитування кожного послідуючого місяця зменшувалася на розмір вказаного платежу і на залишок нараховувались відсотки за користування кредитними коштами.

Дані обставини в судовому засіданні були визнані представниками сторін по справі та не спростовані матеріалами справи.

Згідно копії додаткової угоди № 6 до кредитного договору, сторони кредитного договору погодили внесення змін до п. 1.3.1. договору та визначили розмір процентної ставки за використання кредитними коштами.

Відповідно до копії додаткової угоди № 9 від 05.01.2009 року до кредитного договору, сторони кредитного договору погодили нову редакцію графіку встановлення ліміту кредитування, виклавши його у додатку № 1 до додаткової угоди № 9, встановивши з січня по квітень 2009 року щомісячний платіж 10 000,00 доларів США, а починаючи з травня 2009 року - 46 199,81 доларів США. дана додаткова угода підписана сторонами кредитного договору, посилань про обізнаність поручителя щодо її укладання не містить.

Дані обставини також були визнані в судовому засідання представниками обох сторін.

Як вбачається з висновку судової економічної експертизи № 11924 від 17.02.2016 року, загальний розмір зобовязання ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» перед АТ «Укрсиббанк» по сплаті процентів за користування кредитними коштами встановлений кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року за період з 01.07.2007 року по 20.09.2016 року збільшився в редакції кредитного договору відповідно до додаткової угоди № 9 в порівнянні з розміром зобовязань в редакції кредитного договору відповідно до додаткової угоди № 6, на 68085,14 доларів США ( в разі наявності заборгованості в доларах США) та на 7698953,91 гривень (в разі наявності заборгованості в гривні).

Даний висновок було підтверджено і судовому засіданні експертом ОСОБА_5, який також на питання сторони позивача пояснив, що при прийнятті рішення Київським районним судом міста Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року приймалася до уваги заборгованість розрахована відповідно до положень додаткової угоди № 9 від 05.01.2009 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідно до положень кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року, проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих позичальнику згідно умов даного договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення коштів у власність банку (п.1.3.3), то, як встановлено експертизою та випливає зі змісту графіку встановлення ліміту кредитування, викладеного у додатку № 1 до додаткової угоди № 9, встановивши з січня по квітень 2009 року щомісячний платіж 10 000,00 доларів США, сума фактично наданих позичальнику коштів була збільшена, оскільки щомісячний платіж у вказаний період було зменшено, а відповідно, в звязку зі збільшенням суми коштів, які залишалися у позивальника збільшилася і сума розрахованих процентів, а отже і збільшився обсяг відповідальності поручителя, який несе солідарну відповідальність разом з боржником щодо забезпеченого ним зобовязання, згоду на яку поручитель (позивач) не надавав, підпис поручителя, або інші докази, які б свідчили про його обізнаність щодо укладання додаткової угоди № 9 між сторонами кредитного договору відсутні, стороною відповідача суду не надано.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеної в постанові ВСУ від 21 травня 2012 року № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобовязання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що у даному випадку є процентами, що нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих позичальнику.

Щодо доводів представника відповідача стосовно перебування позивача в органах управління або нагляду ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» та посилання на рішення суду про стягнення заборгованості з позивачу по кредитному договору № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року судом до уваги не приймаються оскільки, можливе перебування позивача в органах управління або нагляду ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер» не може свідчити про його обізнаність щодо змісту додаткових угод, що укладалися між банком та ТОВ «Інвестиційна компанія Бестселлер», від імені позичальника додаткові угоди підписувались не позивачем; стосовно судового рішення, то це також є неналежним доказом в рамках даної справи, оскільки відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тобто питання щодо існування підстав про визнання поруки припиненою не було предметом судового розгляду, а відповідно судом не надавалася оцінка обставинам, які зясовувались при даному розгляді справи і доказам дослідженим наразі.

Стосовно застосування строків позовної давності до вимог позивача, суд вважає неможливим, оскільки як пояснив сам представник відповідача, зобовязання по кредитному договору № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року виконання якого забезпечено оспорюваною порукою, на даний час існує, строк дії договору вересень 2016 року, а тому позивачем не пропущене строку звернення до суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає задоволенню, питання судових витрат, які в даному випадку є судовий збір та витрати за проведення судової експертизи, суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 3,10,11,60, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати поруку за договором №П1-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007 року укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: М.Ю.Міндарьова