Справа № 520/6761/16-ц
Провадження № 2/520/3581/16
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просив суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 08.07.1988 року.
Додатково позивач зауважив про те, що від такого шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що унеможливлює вирішення питання про розірвання шлюбу у позасудовому порядку.
В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Дійшовши висновку про наявність у матеріалах справи достатніх відомостей про взаємини сторін суд ухвалив постановити заочне рішення.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-ГЮ № 455873, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 08.07.1988 року Відділом ЗАГС м. Ровно, актовий запис № 974.
Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД №145746, вбачається, що сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що за наданими суду поясненнями на час розгляду справи проживає разом з відповідачем по справі.
Разом з тим з пояснень позивача, що не заперечувались відповідачем, встановлено, що сторони на час звернення позивача з відповідним позовом до суду спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть, жодних подружніх стосунків не підтримують.
Відповідно до ч.3 ст. 59 ЦПК України доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для рішення справи та щодо яких у сторін виникає спір.
В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують подружні стосунки вже тривалий час, спільне господарство не ведуть, та зясувавши дійсну волю сторін на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову в цій частині.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, так з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 14, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 112,113 СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 08.07.1988 року Відділом ЗАГС м. Ровно, актовий запис № 974.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені позивачем судові витрати в розмірі 551,20 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. А. Прохоров