АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/9281/15-ц Головуючий в 1 інстанції:
Номер провадження: 22-ц/791/1523/16 Стамбула Н.В.
Доповідач : Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року жовтня місяця 06 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Борка А.Л.

Приходько Л.А.

Секретар : Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційної скаргою Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", треті особи - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Кличановська Світлана Іванівна, Реєстраційна служба Комсомольського районного Управління юстиції у м. Херсоні, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, скасування обтяжень нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що 04 червня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», укладений кредитний договір №01313/RX, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 62 921,00 доларів США зі сплатою 11,9 % річних і терміном погашення по 03 червня 2028 включно.

Для забезпечення належного виконання умов договору, того ж дня між позивачами та банком укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 176,6 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0600 га., що знаходиться за тією ж адресою.

04 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки №02073rX, за яким поручитель взяв на себе зобов'язання щодо належного виконання боржником умов кредитного договору.

Позивачі зазначають, що на час укладення кредитного договору, банком, в порушення вимог законодавства України, не надана інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; кредитний договір не містить графіку платежів, а також банк не повідомив про валютні ризики.

Крім того, умовами кредитного договору передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 0,5% від суми наданого кредиту, що суперечить положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачі просили визнати недійсним кредитний договорів №01313/RX від 04 червня 2008 року у зв'язку з недодержанням сторонами в момент вчинення правочину вимог, встановлених чинним законодавством.

Оскільки недійсність основного зобов'язання тягне недійсність правочину щодо його забезпечення, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також просили визнати недійсними договір іпотеки від 04.06.2008 року та договір поруки №02073rX від 04.06.2008 року; скасувати запис, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна; скасувати запис, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №01313/RX від 04 червня 2008 року укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Морський транспортний банк»; визнано недійсним договір іпотеки від 04 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І. за реєстраційним номером №1610;

скасовано запис, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 вчиненого на підставі договору іпотеки від 04 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І. зареєстрованого в реєстрі за №1610;

скасовано запис, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, вчиненого на підставі договору іпотеки від 04 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., зареєстрованого в реєстрі за №1610;

визнано недійсним договір поруки №02073rX від 04 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_4

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Марфін Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №01313/RX, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 62 921,00 доларів США, зі сплатою 11,9% за користування коштами на строк по 03 червня 2028 року включно.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов'язалась здійснювати погашення заборгованості в період з «26» по останнє число кожного місяця у розмірі 579,16 доларів США (а.с.9).

Розділом 1 Кредитного договору передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 0,5% від суми кредиту, що сплачується в момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту.

Для забезпечення належного виконання умов кредитного договору 04 червня 2008 року укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 176,6 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0600 га., що знаходиться за тією ж адресою.

Крім того, того ж дня між банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки №02073rX, за яким поручитель взяв на себе зобов'язання щодо належного виконання боржником умов кредитного договору.

Як вбачається зі ст.ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені з ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банком виконані умови кредитного договору щодо надання грошових коштів, що ОСОБА_3 не заперечувала в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що положення кредитного договору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими та незаконними, а відтак є підстави для визнання такого договору недійним.

За змістом ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність змісту кредитного договору вимогам встановленим ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 2.1, 3.1, 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджених Постановою Правління Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила).

Так, судом зазначено, що в порушення вказаних вимог, кредитний договір не містить детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, графіку платежів, а також інформації про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Між тим, положення ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору) та «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», окрім як до графіку платежів, не містять вимог щодо обов'язкової наявності в кредитному договорі зазначених відомостей.

Відповідно до ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору), встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Пунктом 3.1 вказаних Правил визначено, що банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, банком було дотримано зазначених вимог закону та сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору про що свідчать підписи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на останній сторінці кредитного договору та підписи ОСОБА_3 на умовах кредитування, орієнтовній сукупній вартості кредиту та Додатку 1 до кредитного договору - розрахунку сукупної вартості кредиту, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги (а.с.9-10, 31-33).

Що стосується графіку платежів, то, на думку колегії суддів, оспорюваний кредитний договір відповідає положенням п.3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Так, відповідно до розділу 1 кредитного договору, кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом визначено 03 червня 2028 року. Щомісяця з періодом сплати з «26» по останнє число кожного місяця, позичальник повинен сплатити кошти у сумі 579,16 доларів США (шляхом сплати ануїтентних платежів) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам.

Таким чином, кредитним договором встановлено чіткий графік погашення заборгованості, який, крім того, деталізовано розрахунком сукупної вартості кредиту (Додаток 1 до кредитного договору), що містить інформацію про періоди вчинення платежів та їх суми (а.с.33).

Крім того, як на одну із підстав визнання кредитного договору недійсним, суд послався на наявність в договорі умови про сплату позичальником банку комісії за надання кредиту в розмірі 05% від суми кредиту у гривні, за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, що згідно абз.3 п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено.

Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою, що зазначена норма закону набрала чинності 22 вересня 2011 року, тобто після підписання сторонами оспорюваного договору, а тому не може застосовуватись до спірних правовідносин щодо визнання недійним кредитного договору.

Неспроможними на думку колегії є і висновки суду про не проведення банком перевірки кредиспроможності позивачів при укладені кредитного договору, оскільки однією з умов укладення кредитного договору, з якими ознайомилася і підписала ОСОБА_3, було надання останньою довідок про заробітну плату за місцем роботи та документів, що підтверджують право власності на нерухомість. (а.с.31).

Крім того, кредит забезпечувався договором іпотеки та договором поруки.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору не були порушені норми матеріального права, які регламентують виникнення між сторонами правовідносин, а відтак відсутні підстави для визнання його недійсним.

Крім того, в ході розгляду справи не встановлені обставини, з якими закон пов'язує визнання недійними договорів іпотеки та поруки.

Таким чином, оскільки відсутні підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними колегія суддів вважає, що рішення суду в порядку ст.303 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2016 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", треті особи - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Кличановська Світлана Іванівна, Реєстраційна служба Комсомольського районного Управління юстиції у м. Херсоні, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, скасування обтяжень нерухомого майна, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : А.Л. Борко

Л.А. Приходько.