АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5851/16 Головуючий 1-ї інстанції - Курганникова О.А.
Справа № 641/3494/16-ц Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Бездітка В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» (надалі - ДП «ХКБД»), в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів, з урахуванням надбавок та доплат, на загальну суму 14 970,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що з 01.09.1988року по 02.01.2005року вона працювала провідним інженером та займалась науково-технічною, науково-досліницькою діяльністю наукової організації - Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування», яке у подальшому реорганізоване у ДП «ХКБД». З 03.01.2005року її переведено на посаду інженера-конструктора І категорії у тому самому відділі, а 15.07.2008 переведена на посаду провідного інженера у відділ остова систем зміщення та охолодження, який є науковим, самостійним, структурним підрозділом наукової організації КП «ХКБД». 24.03.2015року її звільнено за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Зазначає, що при виході на пенсію підприємство не провело з нею повного розрахунку, а саме не виплатило їй грошову допомогу в розмірі шести посадових окладів, з урахування надбавок та доплат.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ДП «ХКБД» - ОСОБА_2 позов не визнав, надав письмові заперечення в яких зазначив, що при оформленні наукової пенсії в 2005 році позивачка не звільнялася з роботи, а була переведена з 03.01.2005року на роботу з посади провідного інженера відділу острову на посаду інженера конструктора того ж відділу. Отже, ОСОБА_1 при оформленні наукової пенсії не звільнялась з роботи, тоді як умовою ж виплати грошової допомоги в розмірі 6 місячних посадових окладів, з урахуванням надбавок і доплат, є звільнення працівника з роботи саме у зв'язку з виходом на наукову пенсію з наукової посади. Звільнення ОСОБА_1 з роботи 14.07.2008року, як і подальше її працевлаштування та звільнення, на думку представника, не є підставою для виплати такої допомоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» на користь ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 14 970,00грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 має достатньо наукового стажу та вийшла на пенсію з посади наукового працівника, вона мала право на отримання грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів, як то передбачено ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що з 01.09.1988року по 07.01.2005року ОСОБА_1 працювала на посаді провідного інженера у відділі, який є науковим, самостійним структурним підрозділом науковою організацією КП «ХКБД».

Відповідно до постанови КМУ №223 від 21.03.2012року КП «ХКБД» реорганізоване у ДП «ХКБД».

Наказом генерального конструктора КП «ХКБД» №196к від 30.12.2004року, з 03.01.2005року ОСОБА_1 було переведено з провідного інженера відділу остова (О-4) до того ж відділу інженером-конструктором І категорії, з посадовим окладом 500,00грн.

Наказом генерального конструктора КП «ХКБД» №84к від 14.07.2008року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію.

15.07.2008року ОСОБА_1 знову прийнято на роботу до цього ж підприємства на посаду провідного інженера у відділі №4 за контрактом (наказ КП «ХКБД» №85к від 15.07.2008року).

Наказом ДП «ХКБД» №26к від 24.03.2015року її було звільнено із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП.

Як убачається з посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 22.02.2005року Управлінням пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, позивач отримує наукову пенсію довічно.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до вищезазначеного Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах , зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію не менше для жінок 10 років.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 на момент виходу на пенсію, а саме 24.03.2015року мала достатній стаж наукової роботи для призначення їй грошової допомоги, а тому вона мала право на її отримання в розмірі шести місячних посадових ставок (окладів) з урахуванням надбавок і доплат. Натомість, як убачається з наказу №26к від 24.03.2015року про звільнення така одноразова допомога позивачу не виплачувалась.

На час звільнення ОСОБА_1 - 24.03.2015року, розмір її посадового окладу складав 1 965,00грн., надбавка за вислугу років у розмірі 530,00грн. Отже грошова допомога при виході на пенсію становить - 14 970,00грн. (1 965,00грн. + 530,00грн. = 2 495,00грн. х 6місяців).

Посилання представника відповідача в позовній заяві та в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 при оформленні наукової пенсії не звільнилась з роботи, а була переведена на іншу посаду, колегією судді не приймаються, оскільки відповідно до наказу про звільнення №26к від 24.03.2015року ОСОБА_1 була звільнена з посади наукового працівника, мала стаж наукового працівника більше 10 років та була звільнена з займаної посади у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до ст.38 КЗпП України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував фактичні обставини справи, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини, всім зібраним доказам, в тому числі поясненням свідків, дав належну правову оцінку, а тому відсутні підстави для його скасування або зміни.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -