Справа №265/1172/16-ц
Провадження №2/265/782/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку (далі - банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 вересня 2007 року між банком та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Р-И/2 (далі - кредитний договір), відповідно до якого банк надав останній кредит на споживчі цілі строком до 17 вересня 2012 року у розмірі 200 000 гривень, зі сплатою 21 % річних за користування ним. 12 жовтня 2007 року між сторонами була укладена Додаткова угода до кредитного договору (далі -Додаткова угода №1), згідно вимог якої, п.п.1.1. ,1.2., 4.1, 4.3 Кредитного договору було викладено в новій редакції, а саме - збільшено суму наданого кредиту до 375 000 гривень. Крім цього, за умовами Додаткової угоди №1, змінено пункт 4.3 Кредитного договору, а саме - суму щомісячної комісії на супроводження кредиту у розмірі 0.13%, що в гривні складає 487 грн. Додатковою угодою №1 внесено зміни до пункту 4.1 Кредитного договору, оновлений графік погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту.

10 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №2, згідно якої п.п. 1.1, 1.2., 4.1, 4.3 Кредитного договору викладено в наступній редакції, а саме - суму наданого кредиту збільшено до 475 000 гривень. Також цією угодою змінено п.4.3 Кредитного договору, а саме - суму щомісячної комісії на супроводження кредиту у розмірі 0.16% , що у гривні складає 760 грн., сторони досягли згоди про внесення змін до п.1.3 Кредитного договору та збільшили термін строку повернення Кредиту з 18 вересня 2007 року до 17 квітня 2016 року.

24 квітня 2014 року між банком та відповідачкою укладено Додаткову угоду № 3 (далі - Додаткова угода № 3) про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, в якій сторони досягли згоди про внесення змін до пунктів 4.1, 4.3, 8.1, 8.3 та виклали їх в наступній редакції: п.4.1 сторонами викладено оновлений графік повернення кредиту далі - «Додаток №4»; п.4.3 щомісячно сплачувати комісію банку визначену Додатком № 4 до Додаткової угоди № 3; п. 8.3 сторони визначили що, реальна сукупна вартість кредиту визначена Додатком №4 до Додаткової угоди № 3.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідачка порушила свої зобов'язання за кредитним договором по сплаті відсотків за користування кредитом, комісії та суми кредиту згідно з графіком, внаслідок чого станом на 15 грудня 2015 року у неї уторилася заборгованість в загальній сумі 172 883,26 грн., в тому числі: сума заборгованості по кредиту - 114 471,86 грн., в т.ч. прострочена сума - 84 331,43 грн., сума заборгованості за відсотками - 44 731,40 грн., в т.ч. прострочена сума - 43 591,07 грн., сума заборгованості по щомісячній комісії - 13 680,00 грн., в т.ч. прострочена сума -12 920 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 вказану суму заборгованості, а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 при розгляді справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з»явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. В наданих суду письмових запереченнях вказувала, що нею було виплачено позивачеві грошові кошти за кредитним договором разом з відсотками та іншими платежами в загальному розмірі 833 336,60 грн. Позивач нарахував їй комісію з умов, які викладені в Договорі, хоча укладеною між ними додатковою угодою №3 внесно зміни до п.4.3 абзац. №2 Договору. Тому за її розрахунком така комісія має складати суму 260 грн., а не 760 грн., як нараховує банк. До червня 2014 року вона виконувала свої обов»язки по сплаті кредиту, однак після подій, які відбувалися в місті Маріуполі вона вимушена була покинути місто. 17 липня 2015 року вона письмово звернулася до головного офісу банку в м.Києві пояснюючи форс-мажорні обставини, які виникли в умовах та зоні проведення АТО, де розташовано місто Маріуполь та позбавили її можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором своєчасно. Потім вона просила банк розглянути її пропозицію списати заборгованість і надати їй можливість сплатити 70 % суми за основним боргом одноразовим платежем з повним закриттям кредиту, однак в цьому банк їй відмовив. Вважає, що відбулися істотні зміни обставин, які погіршили її становище за Договором. Просить відмовити банку в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між банком та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Р-И/2, відповідно до якого банк надав останній кредит на споживчі цілі строком до 17 вересня 2012 року у розмірі 200 000 гривень зі сплатою 21 % річних за користування ним (а.с.5- 9).

12 жовтня 2007 року між сторонами була укладена Додаткова угода №1, згідно умов якої збільшено суму наданого кредиту до 375 000 гривень, змінено суму щомісячної комісії на супроводження кредиту у розмірі 0.13%, що в гривні складає 487 грн. і оновлено графік погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (а.с.10-11).

10 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №2, згідно збільшено суму наданого кредиту до 475 000 гривень, змінено суму щомісячної комісії на супроводження кредиту у розмірі 0.16% , що у гривні складає 760 грн.і збільшено термін строку повернення Кредиту з 18 вересня 2007 року до 17 квітня 2016 року (а.с.12-14).

24 квітня 2014 року між банком та відповідачкою укладено Додаткову угоду № 3, за умовами якої внесено зміни та доповнення до Кредитного договору, а саме: сторонами викладено оновлений графік повернення кредиту; передбачено щомісячну сплату комісії банку визначену Додатком № 4 до Додаткової угоди № 3 та погоджено, що реальна сукупна вартість кредиту визначена Додатком №4 до Додаткової угоди № 3 (а.с.16)

Згідно розрахунку позивача станом на 15 червня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком по сплаті заборгованості за кредитним договором становить 224 245 грн. 24 коп. (а.с.75-81).

Однак позивач в позовній заяві просить стягнути заборгованість з відповідачки, яка утворилася станом на 15 грудня 2015 року в загальній сумі 172 883,26 грн., в тому числі: сума заборгованості по кредиту - 114 471,86 грн., в т.ч. прострочена сума - 84 331,43 грн., сума заборгованості за відсотками - 44 731,40 грн., в т.ч. прострочена сума - 43 591,07 грн., сума заборгованості по щомісячній комісії - 13 680,00 грн., в т.ч. прострочена сума -12 920 грн. Своїх вимог позивач не збільшував, то суд не виходячи за межі позовних вимог приймає рішення в їх межах виходячи з розрахунку заборгованості станом саме на 15 грудня 2015 року.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 неналежним чином виконувала покладені на неї обов»язки за кредитним договором, в зв»язку з чим у неї утворилася заборгованість перед банком в загальній сумі 172 883,26 грн., тому суд приходить до висновку про стягнення з неї на користь позивача вказаної заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 про те, що позивач нарахував їй комісію з умов, які викладені в Договорі, хоча укладеною між ними додатковою угодою №3 внесно зміни до п.4.3 абзац. №2 Договору, тому розмір такої повинен складати суму 260 грн., а не 760 грн. не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом належними та допустими доказами.

Не заслуговують на увагу суду доводи відповідачки про звільнення її від обов»язку сплатити заборгованість перед банком в зв»язку з форс-мажорними обставинами: коливанням курсу валют по відношенню гривні до долара останнім часом, ситуацією в місті Маріуполі та Донецькій області, проведенням АТО на цій території, оскільки ці обставини не є підставою для звільнення від зобов»язань за укладеним між банком та ОСОБА_2 кредитним договором Р-И/2 від 08.09.2007 року.

Окрім цього, суд не приймає до уваги доводи відповідачки ОСОБА_2 як на підставу звільнення її від зобов»язань перед банком про те, що вона зверталася до банку з письмовим листом 17 липня 2015 року, в якому просила банк змінити умови кредитного договору розглянувши її пропозиції, списати поточну заборгованість і надати їй можливість сплатити 70% суми за основним боргом одноразовим платежем з повним закриттям кредиту, однак в цьому банк їй відмовив.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що з 24 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» перебуває у процесі ліквідації, яку здійснює призначена виконавчою дирекцією Фонду уповноважена особа Фонду, що діє в межах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». А відповідно до ст.37 вказаного Закону до повноважень такої особи не входить вчинення дій, які можуть призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів встановленого Законом, в тому числі і пов»язаних з реструктуризацією та внесенням змін до діючих договорів.

Враховуючи положення ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 2 593 грн.25 коп.

Керуючись ст.ст. 509, 526,536, 610-612, 624, 651, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10,11,60,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Пуб_лічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», юридична адреса: 04053 місто Київ, Вознесенський узвіз 10-А (, МФО 300001, рах. № 1026 в головному управлінні Національного банку України в м.Києві) заборгованість за кредитним договором № Р-И/2 від 18 вересня 2007 року в сумі 172 883 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні 26 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 114 471 (сто чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 86 копійок, заборгованість за відсотками в сумі 44 731 (сорок чотири тисячі сімсот тридцять одна) гривня 40 копійок, щомісячну комісію в сумі 13 680 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят) гривень та судовий збір в сумі 2 593 (дві тисячі п»ятсот дев»яносто три) гривні 25 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя __________________________