Справа №463/3378/15-ц
Провадження №8/463/7/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Онищака М.П.

заявника ОСОБА_1

представника відповідача у справі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про стягнення заборгованості із заробітної плати, зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2013р., додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.04.2013р., які залишені без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.06.2014р. та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.07.2015р. позов у вищезгаданій справі задоволено частково. Зобовязано ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі на умовах неповного робочого тижня з виплатою 0,6 ставки заробітної плати за період з 05.04.2011р. по 02.07.2012р. та сплатити з вказаної суми помісячні обовязкові податки та збори. Стягнуто з ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» в користь ОСОБА_1 10 606,08 грн. середнього заробітку за період часу з 03.07.2012р. по 30.01.2013р. Стягнуто з ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» в користь ОСОБА_1 18 887,50 грн. заборгованості по заробітній платі на умовах неповного робочого тижня на 0,6 ставки за період з 05.04.2011р. по 02.07.2012р. та сплатою з вказаної суми помісячних обовязкових податків та зборів. Вирішено питання судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаного рішення у звязку з нововиявленими обставинами. Мотивує тим, що вказане рішення ґрунтується на невірних довідках про заробітну плату, які лежать в основі розрахунку стягнутої судом суми заборгованості. Так, 27.08.2014р. письмово звернувся до відповідача із вимогою надати правдиві довідки про нарахування зарплати, відпускних, компенсацій за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні. Не отримавши відповіді, звернувся з відповідним позовом до суду про зобовязання видати довідки про заробітну плату та про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.12.2014р. такий позов задоволено частково, а саме зобовязано ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» видати ОСОБА_1 довідки про його роботу на вказаному підприємстві за останні шість місяців роботи (січень червень 2012р.) із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати та довідку відповідно до встановленої на час роботи ОСОБА_1 тривалості робочого часу про нараховану помісячну заробітну плату за період з 05.04.2011р. по 02.07.2012р., розрахунок відпускних за червень 2011р. та квітень 2012р., розрахунок вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку. 17.04.2015р. отримав від відповідача на вимогу державного виконавця лист із довідками про заробітну плату. На той час в провадженні Сихівського районного суду м. Львова також перебувала цивільна справа за його позовом до ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» про стягнення невиплаченої в повному обсязі при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки. Рішенням від 23.06.2015р. йому відмовлено у стягненні з відповідача різниці між отриманою та належною заробітною платою, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку при звільненні та середнім заробітком з 03.07.2012р. по 30.01.2013р. в сумі 2954,55 грн. з тих підстав, що ці вимоги можуть бути розглянуті в порядку перегляду рішення суду від 30.01.2013р. за нововиявленими обставинами, у звязку з чим подав вказану заяву, в якій просив стягнути з відповідача різницю між отриманою та належною заявникові зарплатою, вихідною допомогою, компенсацію за невикористану відпустку при звільненні та середнім заробітком з 03.07.2012р. по 30.01.2013р. в розмірі 2954,55 грн.

Рішенням Личаківскього районного суду м. Львова від 08.02.2016р. заяву ОСОБА_1 задоволено. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2013р. скасовано за нововиявленими обставинами. Стягнуто з ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» на користь ОСОБА_1 різницю між отриманою та належною заявникові зарплатою, вихідною допомогою, компенсацію за невикористану відпустку при звільненні та середнім заробітком з 03.07.2012р. по 30.01.2013р. в розмірі 2954,55 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.06.2016р. рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.02.2016р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи заявник уточнив власні вимоги заявою від 02.08.2016р. та з огляду на те, що за його обрахунками одноденна заробітна плата повинна становити 91,05 грн., а не 82,86 грн. з чого виходив суд ухвалюючи рішення від 30.01.2013р., просить стягнути з відповідача недораховану заробітну плату за період з 03.07.2012р. по 30.01.2013р. в розмірі 1048,32 грн., різницю між отриманою та належною до сплати заробітною платою в сумі 1906,23 грн., недоплачену заборгованість за період з 30.01.2013р. по 29.09.2014р. в розмірі 3398,85 грн., а всього 6353,40 грн.

В судовому засіданні заявник підтримав висунуті ним вимоги. Підтвердив, що рішення Личаківського районного суду м. Львові від 30.01.2013р. просить не скасувати, а лише додатково стягнути з відповідача недораховану заборгованість в розмірі 6353,40 грн.

Представник відповідача у справі проти обґрунтованості заяви заперечила, оскільки довідки, на підставі яких позивач провів свій розрахунок у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, визнані ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2015р. недостовірними. По факту, інформація в таких довідках є помилковою, через що позивачу видано нову довідку № 53 від 19.01.2016р., інформація в якій повністю відповідає інформації про заробітну плату, розмір якої визначено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2013р. та додатковим рішенням цього суду віл 18.04.2013р. Тому, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами просить залишити без задоволення.

Вивчивши заяву позивача, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши доводи заяви, суд не знаходить підстав для перегляду рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2013р. та додаткового рішення цього суду від 18.04.2013р. у звязку з нововиявленими обставинами виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, однією з підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. При цьому, наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами, який визначений у ч. 2 ст. 361 ЦПК України є вичерпним, і розширеному тлумаченню не підлягає.

В даному випадку, нововиявленою заявник вважає ту обставину, що в довідках про розмір заробітної плати, які отримано ним в 2015 році (а.с.73 зв., 74, 75, 76, 77 т.2) зазначено більші суми нарахувань заробітної плати, які під час судового розгляду брались за основу для визначення розміру заборгованості.

Такі висновки є помилковими.

Правовий зміст поняття нововиявлені обставини наведено в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03. 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами». Згідно з цим визначенням, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Виходячи з такого визначення поняття нововиявлені обставини, правильним вбачається висновок, що їх істотність значення слід розуміти не інакше як те, що вірогідність існування їх в процесі розгляду справи беззаперечно вплинуло б на рішення суду. Нововиявлена обставина завжди є новим, раніше невідомим доказом щодо обставин справи, і для визначення, чи є такий доказ істотним, необхідно проаналізувати матеріали справи, на підставі яких ухвалено рішення, і зокрема визначити, на підставі яких доказів таке рішення було ухвалено. Виключно з врахуванням цього можна зробити висновок, чи підлягає рішення суду перегляду.

У відповідності до п. 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

В п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що суд, задовольняючи вимоги про оплату праці має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають до стягнення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата.

Правила визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу визначенні Розділом IV Порядку, згідно з яким, основною величиною є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата, що обраховується за формулою, передбаченою п. 8 Порядку.

Крім того, положеннями Розділу ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

По суті, мотиви заяви позивача в частині стягнення недорахованої заробітної плати за період з 03.07.2012р. по 30.01.2013р. в розмірі 1048,32 грн. та різниці між отриманою та належною до сплати заробітною платою в сумі 1906,23 грн. зводяться до заперечень суми, що обрахована судом до стягнення.

Однак, правильність проведення такого розрахунку згідно процесуального законодавства може підлягати перевірці у спосіб апеляційного та касаційного оскарження рішення суду в частині визначення розміру стягуваної суми, а не у спосіб перегляду рішення за нововиявленими обставини. Незалежно від того, коли позивачу стало відомо про вказані обставини, вони не є нововиявленими, адже види виплат, які підлягають і не підлягають урахуванню при визначенні середнього заробітку враховуються під час ухвалення рішення, про що наводиться відповідний розрахунок, який в рішенні суду від 30.01.2013р. наявний.

В основі рішення суду від 30.01.2013р. лежить розрахунок, який ґрунтується на даних відповідача про розмір заробітної плати позивача виходячи із 0,6 ставки (а.с.69 т.1).

Порушень законодавства про працю в частині обрахунку середньої заробітної плати під час апеляційного та касаційного оскарження рішення суду від 30.01.2013р. та додаткового рішення суду від 18.04.2013р. встановлено не було.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що в довідках, виданих позивачу у 2015р. містяться помилки, через які вони не відображають дійсних обставин справи.

До матеріалів справи долучена довідка № 53 від 19.01.2016р. (а.с.124 т.2), дані якої повністю відповідають тим даним, якими керувався суд під час вирішення спору по суті.

Як розяснив ВССУ в п. п. 4, 5 згаданої вище Постанови, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

По факту, позивач посилається на новий доказ у справі, який відповідач заперечує та визнаного його таким, що виданий помилково, внаслідок чого до нововиявлених обставин він не відноситься.

Враховуючи наведене, доводи заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами не є підставами для скасування рішення суду, і відповідно, таку заяву слід залишити без задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення недоплаченої заборгованості за період з 30.01.2013р. по 29.09.2014р. в розмірі 3398,85 грн., така не підлягає розгляду в порядку вирішення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки така вимога не була предметом розгляду позову, рішення в якому ухвалено 30.01.2013р., внаслідок чого заяву позивача слід залишити без задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 361-366 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про стягнення заборгованості із заробітної плати, зобовязання до вчинення дій залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.