У Х В А Л А

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2005 року позов задоволено.

28 вересня 2010 року ОСОБА_5 подав до суду заяву про перегляд рішення суду від 30 березня 2005 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2011 року заява ОСОБА_5 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами була залишена без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2011 року ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 липня 2011 року заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами було задоволено: рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2005 року скасовано за нововиявленими обставинами, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 5 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року, позов ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21 січня 2015 року ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 5 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

19 березня 2015 року ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій просив залишити його позов без розгляду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2015 року, позов ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень судів з передбачених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 21 січня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанції, залишив позовні вимоги ОСОБА_5 без розгляду за його власною заявою, поданою до судових дебатів, на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України.

Разом з тим в наданому як приклад неоднакового застосування норм процесуального права судовому рішенні, зокрема в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року суд касаційної інстанції скасував ухвали судів першої та апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано, що клопотання позивача про залишення без розгляду його позовних вимог у порушення статті 193 ЦПК України подано під час судових дебатів.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема