УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Іваненко Ю.Г., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору поставки товарів під замовлення, встановлення факту, що має юридичне значення та зустрічним позовом ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення передоплати за договором поставки товарів під замовлення, пені та трьох процентів річних за невиконання умов договору, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи, просила розірвати договір про поставку товарів під замовлення від 26 вересня 2011 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5; встановити факт повернення позивачем ОСОБА_5 558 794 грн в рахунок виконання договору про поставку товарів під замовлення від 26 вересня 2011 року, а залишок боргу за недопоставлений товар складає 383 175 грн.

Мотивувала вимоги тим, що 26 вересня 2011 року між сторонами було укладено договір поставки товару під замовлення. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_5 замовляв у позивача товар по рахунку-специфікації та зобов'язувався його оплатити в повному обсязі, а фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зобов'язувалася з свого боку замовити виготовлення вказаного товару у італійського виробника, поставити його в Україну та передати його відповідачу зі складу протягом 120 робочих днів без урахування канікул з 23 грудня 2011 року по 09 січня 2012 року з дня укладення договору з урахуванням повної оплати вартості товару ОСОБА_5 Останній сплатив ОСОБА_4, після підписання вказаного договору 1 424 500 грн, що було еквівалентно 129 500 Євро. Позивач вказує, що передати товар ОСОБА_5 не могла, оскільки він часто перебуваючи за кордоном, не виходив на зв'язок. А відтак, утримання товару на складі вимагало вкладення значних коштів і простій обійшовся ФОП ОСОБА_4 у 34 466, 50 євро, що в гривневому еквіваленті складає 428 531 грн. В подальшому позивач повернула ОСОБА_5 кошти за недопоставлений товар, а саме: 29 грудня 2014 року - 12 800 євро, що складало 246 144 грн; 03 лютого 2015 року 10 000 євро, що становило 183 600 грн; 26 березня 2015 року - 5 000 євро, що еквівалентно 129 050 грн. Позивач вважає, що оскільки загальна сума у розмірі 558 794 грн, була повернута ОСОБА_5, тому наявні правові підстави для розірвання договору про поставку товарів та встановлення вищевказаних фактів.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути із ФОП ОСОБА_4 заборгованість за невиконання умов договору у розмірі 68 949,07 євро, що еквівалентно 1 592 992,41 грн, пеню у розмірі 13 856,85 євро та три відсотки річних у сумі 11 137,22 євро.

Мотивував вимоги тим, що між сторонами було укладено договір поставки товару під замовлення згідно рахунку-специфікації. В той же день ОСОБА_5 передав ФОП ОСОБА_4 100% вартості товару в розмірі 129 500 євро. Відповідно до п.10 укладеного договору доставка та облаштування товару повинна було здійснюватись за рахунок постачальника. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_4 без поважних підстав порушила умови договору, не виконала свого обов'язку щодо поставки та передачі товару, у телефонній розмові просила відстрочити терміни виконання умов договору. ФОП ОСОБА_4 5 вересня 2014 року частково доставила меблі у дитячу кімнату на суму 32 750,93 євро. В подальшому, остання трьома частинами повернула ОСОБА_5 27 800 євро за недопоставлений товар за умовами договору. Позивач за зустрічним позовом вважає, що оскільки ФОП ОСОБА_4 не виконала належним чином свої зобов'язання відповідно до умов договору, звернувся з вищевказаним позовом до суду. При цьому, ОСОБА_5 зазначив, що він передавав ФОП ОСОБА_4 саме 129 500 євро, тому остаточний розрахунок також повинен бути здійснений у євро валюті.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року первісний позов задоволено частково. Розірвано договір про поставку товарів під замовлення від 26 вересня 2011 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 318 942,98 грн в рахунок стягнення заборгованості за договором про поставку товарів під замовлення від 26 вересня 2011 року, 320 147,28 грн пені, 257 313,22 грн 3%-річних, В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2016 року рішення районного суду в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 пені та 3% змінено, а саме змінено розмір пені з 320147,28 грн на 152423,35 грн та 3% річних з 257313,22 грн на 122 509,42 грн, а всього стягнути 597529,75 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Представник позивача за зустрічним позовом, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для скасування рішення місцевого суду, при цьому змінив його в частині розміру стягнутої суми пені та 3% річних.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 вересня 2011 року між сторонами було укладено договір поставки товару під замовлення. Відповідно до умов даного договору, загальна вартість товару складала 1 424 500 грн, що еквівалентно 129 500 євро, сума передоплати за даним замовленням становила 1 424 500 грн. ОСОБА_5 передав ФОП ОСОБА_4 грошові кошти у валюті гривня.

Спір між сторонами стосується саме валюти, у якій ОСОБА_5 передав кошти відповідачу за зустрічним позовом за договором поставки товару під замовлення.

Вартість замовлення у договорі зазначена саме у валюті гривні і саме у національній валюті була проведена передплата за спірним договором.

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги суди попередніх інстанцій, виходили з того, що оскільки ФОП ОСОБА_4 не виконала умови договору поставки товару під замовлення від 26 вересня 2011 року і не в повному обсязі поставила замовлені меблі, тому з неї на користь позивача за зустрічним позовом необхідно стягнути кошти в рахунок погашення заборгованості за договором про поставку товарів під замовлення, пеню та 3%-річних.

При цьому судами правомірно зауважено, що повернення боргу ФОП ОСОБА_4 за недопоставлений товар у євро є особистим правом та волевиявленням відповідача за зустрічним позовом, а не її обов'язком.

Крім того, апеляційним судом вірно враховано, що грошовою одиницею виконання зобов'язання за договором поставки товарів є гривня, а отже розрахунок суми пені та 3% річних повинен проводитися у валюті гривня.Тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення пені за весь час прострочення поставки товару у розмірі 152423,35 грн та 3% річних у розмірі 122 509,42 грн.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у незмінній частині, рішення апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
Ю.Г. Іваненко
І.М. Фаловська