Справа № 350/697/16-ц
Номер провадження 2/350/494/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у скаладі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Лізингова компанії "Еталон" про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 07.04.2016 р. року між нею та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» був укладений договір фінансового лізингу № 004347, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу позивачу в користування трактор «Чері 244», а вона зобов'язалася прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно умов договору. Того ж дня вона оплатила 10% вартості транспортного засобу, що становило 10840 грн. Вважає, що спірний договір не відповідає діючому законодавству, підписаний під впливом обману, є несправедливим, а також під час його оформлення недодержано вимог про нотаріальне посвідчення, а на вимогу розірвати договір та повернути сплачені грошові кошти отримала відмову від відповідача в частині повернення коштів, у зв'язку із чим просить суд визнати договір недійсним та стягнути кошти.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак до суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обємі. Справу просить розглянути у її відсутності.

Представник відповідача направив суду письмове заперечення на позов, яке мотивує тим, що дійсно між сторонами був укладений договір фінансового лізингу, на виконання якого позивач, згідно з Додатком 1 до договору, сплатив 10840 грн. комісії за організацію та оформлення договору при його укладенні. Лізингоодержувач погодився з усіма умовами договору під час його підписання. При укладенні договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, що знайшло своє відображення у самому договорі фінансового лізингу та додатках до нього. Діяльність ТОВ «Лізиногова компанія «Еталон» не суперечить правилам здійснення лізингової діяльності та не впливає на економічну поведінку споживача продукції, в договорі лізингу чітко визначено всі умови, з якими лізингодавець погодився, підписавши його. Тому вважає, що посилання позивача на укладення договору в результаті нечесної підприємницької практики не відповідає фактичним обставинам справи. Послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах не мають жодного відношення до фінансового лізингу, оскільки регулюються різними нормативними актами, а діяльність з надання послуг фінансового лізингу не ліцензується. Крім того, договір фінансового лізингу нотаріальному посвідченню не підлягає, оскільки відповідно до ч.2 ст.806 ЦК до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та ЗУ «Про фінансовий лізинг». У звязку з вищенаведеним просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а справу слухати за його відсутності.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ст.158 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав :

07.04.2016 року між позивачкою та ТОВ «Лізиногова компанія «Еталон» укладено договір фінансового лізингу № 004347 з додатками, згідно п.1.1 якого відповідач - лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування предмет лізингу, визначений у п.3.1 договору, а позивач лізингоодержувач, зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі, згідно з умовами цього договору, що підтверджується копією договору фінансового лізингу № 004347 від 07.04.2016 року (а.с.06-19).

Предметом договору згідно п.3.1 є трактор марки «Чері 244». Відповідно до додатку №1 до договору, вартість предмета лізингу становить 108400 грн., авансовий платіж - 54200 грн., щомісячний платіж 4516,67 грн., комісія за організацію (10%) 10840 грн., комісія за передачу (3%) 3252 грн., що підтверджується копією Додатку №1 до договору фінансового лізингу № 004346 від 07.04.2016 року (а.с.20).

07.04.2016 року позивачка здійснила платіж на розрахунковий рахунок відповідача в сумі 10840 грн., що підтверджується копією квитанції № 62-424К від 07.04.2016 року (а.с.34).

08.04.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Лізиногова компанія «Еталон» із заявою про розірвання договору фінансового лізингу та повернення сплачених коштів.(а.с.65). Листом від 26.04.2016 року ТОВ «Лізиногова компанія «Еталон» повідомило позивачку про те, що договір вважається розірваним із 12.04.2016 року, одноразова сплата за організацію та оформлення договору під час його укладення в розмірі 10840 грн поверненню не підлягає згідно з пунктом 12.12 ст.12 договору, яким передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу комісія за організацію цього договору лізингоодержувачу не повертається (а.с.64).

Суд аналізуючи положення договору фінансового лізингу, дійшов висновку про те, що умови, викладені в пунктах 5.4, 8.3, 8.8, 8.12, 8.13 цього договору, є несправедливими, договір забезпечує захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін. Також нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надає лише одному учаснику правовідносин право збільшувати платежі та вартість у формально правильній поведінці і позбавляє іншого учасника можливості будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору.

Відповідно до частин першої, другої ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом № 723/97-ВР.

Стаття 18 Закону № 1023-XII містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч.5 цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-XII).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак : по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із ч.3 ст.18 Закону № 1023-XII є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Положеннями укладеного договору передбачено, що лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові й інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 1.1. договору).

У разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку 1 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає (пункт 5.4 договору).

У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни (пункт 8.3 договору).

Коригування розміру лізингових платежів у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмета лізингу (пункт 8.8 договору).

Крім того, за змістом пунктів 5.4, 8.3, 8.8, 8.12 договору розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися залежно від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, що впливє на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачає.

Крім того, лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів.

Зокрема, у пункті 8.3 договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу (пункт 8.4 договору).

Крім того, у разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу, а сплачені споживачем платежі не повертаються (пункт 8.13 договору).

Суд також установив, що аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 07.04.2016 року, укладеного між сторонами, дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки та значно розширені права лізингодавця, зокрема виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача; у пунктах 12.1, 12.2, 12.3, 12.7, 12.10, 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафів, пені, при цьому адекватного захисту його прав від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умови договору не передбачають; договором установлено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, однак таке право не передбачається для лізингоодержувача, якому встановлено жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу.

Необґрунтованим є посилання позивача, що договір є нікчемним, так як не був посвідчений нотаріально. Як вбачається з вищенаведеного, між сторонами укладено письмовий Договір фінансового лізингу, а не договір найму(оренди) транспорту, що передбачено ст. 806-809 ЦК України та спец законом «Про фінансовий лізинг». Крім того домовленості між сторонами про нотаріальне посвідчення договору не було.

На підставі ЗУ «Про фінансовий лізинг», ЗУ «Про захист прав споживачів» ст.ст.110, 203, 215, 509, 806-809 ЦК України та керуючись ст.ст.3, 15, 18, 60, 88, 158, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ТОВ "Лізингова компанії "Еталон" про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу - задоволити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004347 від 07 квітня 2016 р., укладений між ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: 77635, Рожнятівський район, с.Петранка, вул.Ґонти, 143) та ТОВ "Лізингова компанії "Еталон" (, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, к.613).

Стягнути з ТОВ "Лізингова компанії "Еталон" (, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, к.613) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: 77635, Рожнятівський район, с.Петранка, вул.Ґонти, 143) 10840 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину.

Стягнути з ТОВ "Лізингова компанії "Еталон" (, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Кутузова, буд. 18/7, к.613) на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Бейко