АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6247/16 Справа № 201/9100/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровска від 24 червня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМ ПЛЮС», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з незаконного чужого володіння, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» (далі - ТОВ «Жовтневий-14») звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМ ПЛЮС» (далі - ТОВ «ЮМ ПЛЮС»), ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з незаконного чужого володіння.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження по справі в частині позовних вимог ТОВ «Жовтневий-14» до ТОВ «ЮМ ПЛЮС» про визнання дій протиправними, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з незаконного чужого володіння.

В апеляційній скарзі ТОВ «Жовтневий-14» ставить питання про скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2016 року та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «ЮМ ПЛЮС», суд першої інстанції виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки заявлені вимоги мають вирішуватись у відповідності до вимог господарського процесуального судочинства.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та положенням процесуального закону.

Згідно до вимог ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч.1 ст.15 ЦПК України).

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з роз'яснень, наданих у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (стаття 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Жовтневий-14» звернулось до суду з позовом до ТОВ «ЮМ ПЛЮС», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з незаконного чужого володіння.

З копії спірного договору купівлі-продажу нежитлової будівлі вбачається, що позивач ТОВ «Жовтневий-14», в особі директора ОСОБА_3, продало, а відповідач ТОВ «ЮМ-ПЛЮС», в особі Мордвілко В.І., придбало нежитлову будівлю (а.с.15).

Статтею 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації) мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Згідно зі ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року по справі №6-745ц15.

Крім того, відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України №2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року справа №6-1323цс15 і в силу ст.ст.214,360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,п.1 ст.312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровска від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Ткаченко І.Ю.