Справа №576/1934/16-ц 2/576/546/16 Р І Ш Е Н Н Я
23.09.16 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді Васяновича В.М.,
при секретарі Плотніковій О.С.,
з участю позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
- про стягнення заборгованості по виплаті аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 12 жовтня 1995 року по 11 листопада 1997 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також мотивує позов тим, що постановою Глухівського міського суду Сумської області від 25 березня 1997 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття. Аліменти стягувалися за виконавчим лисом, а 17 травня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції Бурнос О.В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, бо син досяг повноліття. Крім того, посилається на те, що відповідач нерегулярно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в зв'язку з чим на день його повноліття виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 8908 грн. і оскільки добровільно погашати заборгованість відповідач не бажає, то позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 таку суму заборгованості та понесені витрати по справі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в суді позов визнав та пояснив, що дійсно з нього за рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на тримання сина ОСОБА_3, які він сплачував, коли мав постійне місце роботи, але починаючи з 2011 року не мав доходу, у зв'язку з чим і виникла заборгованість. Крім того, суду заявив, що згоден з розміром заборгованості по виплаті аліментів, але не може її погасити, так як з нього стягуються аліменти на сина ОСОБА_3 вже після його повноліття до 23 років у зв'язку з його навчанням. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, в суді встановлено, що постановою Глухівського міського суду Сумської області від 25 березня 1997 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.
Крім того, судом установлено, що шлюб між сторонами було розірвано і з 10 квітня 2010 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 і її прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_1.
Згідно довідки відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції за вих. №5647 від 23.08.2016 р. заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №АЕ-27 від 25.03.1997 р., виданого Глухівським міським судом, становить 8908 грн. А з постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції від 17.05.2014 р. вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-27 від 25.03.1997 р., виданого Глухівським міським судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, закінчено у зв'язку з тим, що закінчився строк виконання, передбачений законом для цього виду стягнення, й заборгованість по сплаті аліментів становить 8908 грн. Суд вважає, що визнання позову відповідачем суперечить закону, а тому відмовляє в прийнятті визнання ним позову з огляду на таке. Так, ч.3 ст. 194 СК України, на яку посилається позивачка, передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Разом з тим, ст. 187 СК України містить положення відповідно до яких відрахування аліментів на дитину здійснюється за ініціативою платника. Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що один з батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Тобто, заборгованість по сплаті аліментів може бути стягнути за рішенням суду лише у випадку, коли аліменти на дитину відраховувалися із заробітної плати, пенсії, стипендії платника аліментів за його заявою. В той же час, з матеріалів справи вбачається, й цього не заперечують сторони, аліменти з відповідача на користь позивачки були стягнуті за постановою Глухівського міського суду від 25.03.1997 р., тобто, в примусовому порядку, а не за заявою платника (ОСОБА_2.), про що було видано виконавчий лист №АЕ-27, який перебував на виконанні відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції. Зважаючи на те, що вже є таке, що набрало законної сили, судове рішення про стягнення аліментів, у задоволенні позову про стягнення заборгованості по виплаті аліментів необхідно відмовити за його безпідставністю. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -
Відмовити з задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя