Справа № 0513/3206/2012
Провадження №2/226/587/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

секретаря Тіссен О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Димитровська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

24.09.2012року Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення його від права спадкування за законом. На обгрунтування вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її та відповідача мати - ОСОБА_4, яка постійно проживала в м.Димитров Донецької області. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є вона та її рідний брат - відповідач ОСОБА_3, який, як і вона, значиться зареєстрованим в спадковій квартирі. Вказуючи на те, що за життя мати у зв'язку з низкою хронічних захворювань: хронічний панкреатит, хронічний калькульозний холецестит, хронічний криптогенний панкреотит, обструктивне захворювання легенів, атеросклеротичний кардіосклероз перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, який забезпечувала їй лише вона, а брат від допомоги матері всіляко ухилявся, позивачка просить судусунути його від спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали і, зазначаючи на викладені в позові обставини та вказуючи на те, що відповідач був недостойним сином, просили усунути відповідача від спадкування за законом. На обгрунтування своїх доводів позивачка зазначила, що відповідач вів неналежний спосіб життя, працювати не хотів, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів своїм дітям, з 2007року по квітень 2012року знаходився в розшуку. Їх мати, перебуваючи на пенсії, продовжувала працювати до 2010 року. Її дохід, крім пенсії та заробітної плати, складала ще й виручка від продажу самогону. Жалість до сина змушувала матір допомагати йому матеріально - сплачувати за нього кредит та аліменти, хоча сам він, проживаючи з нею, ніякої допомоги їй не надавав. 9 липня 2011 року мати посварилася з невісткою і вигнала її з дому. Через декілька днів відповідач пішов жити до дружини, а вона зі своїм сином стала жити у матері. Вона працювала на двох роботах, на одній з яких працювала в нічні зміни, і допомагала матері по господарству - топила взимку піч, оскільки в квартирі пічне опалення, прибирала, мила підлогу, білила. В квітні 2012 року мати стала почувати себе погано, і 27.04.2012року їй зробили операцію з видалення жовчного міхура, про що вона по телефону повідомила брата. Матір в лікарні брат не відвідував, відвідувала його дружина. В травні матір виписали з лікарні, але почувалася вона погано. Брат з невісткою відвідували її вдома. Сама вона продовжувала працювати на двох роботах, відпустку для догляду за матір'ю не брала, просила сусідку, щоб та у її відсутність навідувалась до матері. 1 червня 2012 року мати знову була госпіталізована до лікарні, де 5 червня померла. Про те, що мати знаходиться в лікарні, вона відповідача не повідомила. Організація похорон була здійснена за її кошти, так як відповідач від цього усунувся. Після смерті матері вона продовжувала жити в її квартирі. З братом у них склались погані стосунки. Вважаючи, що брат права на спадщину не має, вона вирішила в судовому порядку усунути його від права на спадкування і зняти з реєстраційного обліку, щоб мати змогу продати квартиру. Після винесення заочного судового рішення про усунення відповідача від права на спадкування за законом, спадщина на квартиру та грошові кошти матері була оформлена лише на неї. Брата про це не повідомляла, так як боялася його. В подальшому в зв'яку з тим, що реєстрація брата в квартирі перешкоджала їй здійснити її продаж, вона через суд виписала його з квартири. Братові про це також не повідомляла, хоча знала номер його мобільного телефону і знала, що весь цей час він проживав з дружиною в місті Димитров. Після оформлення спадщини вона зробила ремонт, поставила нові вхідні двері, новий паркан, маючи намір продати квартиру, але до теперішнього часу зробити це їй не вдалося, так як ціни на нерухомість знизилися, а по невигідній ціні продавати квартиру вона не захотіла. Сама вона в зв'язку з пошуками роботи залишила м.Димитров. Деякий час жила в Харкові, де навчався син, а потім перебралася до Турції, де працює за контрактом, а за квартирою наглядають родичі колишнього чоловіка. Вважаючи, що брат не може претендувати на спадщину, так як він ухилявся від надання допомоги матері, яка через хворобу знаходилась в безпорадному стані, просить усунути його від спадкування за законом.

Відповідач проти позову заперечував, вважав, що позивачка умисно, обманним шляхом заволоділа спадщиною, незаконно позбавивши його через суд права на спадкування і на обгрунтування своїх доводів суду пояснив, що з матір'ю ОСОБА_4 він проживав однією сім'єю, вів домашнє господарство до червня 2011року, до тих пір, поки до матері не переїхала жити його сестра ОСОБА_1 разом зі своїм сином, яка до цього жила в м.Красноармійську в будинку свого колишнього чоловіка, який попросив її залишити його будинок. Оскільки всім разом на одній жилплощі жити було важко, вони з дружиною вирішили деякий час пожити у сестри дружини на мікрорайоні «Світлий» в місті Димитров, маючи намір повернутися до матері, коли позивачка підшукає собі інше житло. На той час мати вела активний спосіб життя, самостійно вела домашнє господарство, кожного тижня приїздила до них в гості. Вони з дружиною також відвідували матір, допомагали їй по господарству, так як мати скаржилась їм з дружиною, що ні сестра, ні племінник їй не допомагають. Сама позивачка про допомогу його не просила. В квітні 2012року сестра йому по телефону повідомила про те, що матері зробили операцію з видалення жовчного міхура. Вони з дружиною відвідали матір в лікарні, а після того, як її виписали додому, його дружина запропонувала сестрі свою допомогу в догляді за матір'ю в післяопераційний період, але та від допомоги відмовилась, мотивуючи тим, що у її відсутність буде навідуватись сусідка. ІНФОРМАЦІЯ_2 сестра зателефонувала йому і сказала, що мати померла. Про те, що перед цим 1.06.2012року її було доправлено до лікарні, сестра не повідомляла. Через декілька років після смерті матері він дізнався, що сестра, не повідомивши його, оформила на себе спадщину і продає квартиру. Коли він прийшов до сестри, щоб поговорити з нею, її вдома не було, а в квартирі жили якісь люди, які сказали, що сестра здала їм квартиру в оренду. Вхідні двері були нові, тому попасти в квартиру він не міг. Коли він телефонував їй, та від розмови ухилялась, говорила, що вона знаходиться за межами країни. Пізніше він дізнався, що сестра через суд, не повідомивши його, на підставі заочного судового рішення свідомо усунула його від права спадкування, що в подальшому дозволило їй оформити спадщину лише на себе. Зазначаючи на тому, що доводи відповідачки про перебування матері в безпорадному стані та його ухилення від надання їй допомоги дійсності не відповідають та що мати в безпорадному стані ніколи не перебувала, була матеріально забезпеченою людиною і ані його допомоги, ані допомоги позивачки не потребувала, бо отримувала пенсію і мала додатковий дохід від продажу самогону, чим вона займалася до 2011року, відповідач просив суд у задоволенні вимог позивачки відмовити за їх безпідставністю.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що сторони у справі - рідні сестра і брат. Відповідач зі своєю дружиною жив з матір'ю, а коли вони посварились і та їх вигнала, до матері переїхала позивачка зі своїм сином, але коли це було - до того як матері зробили операцію, чи після - вона не пам'ятає. Знає, що після того, як матері зробили операцію і її привезли додому, сусідка на прохання позивачки навідувалась до матері, годувала її, так як позивачка працювала і не могла цього робити сама. За життя ОСОБА_4 та їй скаржилась на те, що син не хоче працювати, нічого не робить вдома, хоча невістка допомогу по господарству їй надавала. Часто фізичну роботу за її проханням виконував сусід. Які стосунки склалися між братом і сестрою - їй невідомо, але знає, що після смерті матері позивачка в порядку спадкування оформила квартиру на своє ім'я. Вказує на те, що позивачка знала, що брат на той живе на мікрорайоні «Світлий» в місті Димитров.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона була подругою ОСОБА_4, яка в ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. В розмовах з нею та розповідала їй, що син не хоче працювати та допомагати їй. Вона часто бачила, що ОСОБА_4 допомагала невістка - дружина сина. Позивачка також допомагала матері: білила, мила підлогу, працювала в городі. Матеріальної допомоги ОСОБА_4 не потребувала, так як здатна була утримувати себе сама. Останні два тижні перед смертю вона себе дуже погано почувала і фактично була прикута до ліжка. На той час разом з нею жила її донька - позивачка ОСОБА_1, а син з невісткою жили у її сестри. Невдовзі після того, як ОСОБА_4 зробили операцію, вона померла. Позивачка зробила в квартирі ремонт, поставила пам'ятник матері. Відповідач їй в цьому не допомагав. З питання оформлення спадщини їй нічого невідомо.

Аналогічні показання дані в судовому засіданні свідком ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 була її сусідкою, яка в ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. На час її смерті з нею жила донька ОСОБА_1 зі своїм сином, яка приблизно за рік до смерті матері переїхала до неї з м.Красноармійська, а відповідач з дружиною, які на час переїзду позивачки жили з матір'ю, пішли жити на іншу квартиру. ОСОБА_4 стала скаржитися на стан здоров'я і її госпіталізували до лікарні, де зробили операцію з видалення жовчного міхура, після чого вона повернулась додому. Рухалася вона самостійно, але була слабою. За проханням позивачки вона навідувалась до неї, оскільки сама вона була на роботі. Приблизно за тиждень - півтора до смерті вона стала відмовлятися від їжі і перестала самостійно ходити. Після смерті матері позивачка деякий час проживала в її квартирі, а потім в квартиру заселились якісь люди. Позивачка не довіряла відповідачу, боялась, що той щось винесе з квартири. Про те, чи ухилявся відповідач від надання допомоги матері - їй невідомо, але з її слів вона знала, що той часто змінював місце роботи, останнього часу офіційного працевлаштування не мав, з приводу чого вона дуже переживала і допомагала йому матеріально та сплачувала за нього аліменти його доньці.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є дружиною відповідача, з яким вони перебувають у фактичних шлюбних стосунках з 2007року. Після смерті батька відповідача в 2007 році вони переїхали жити до його матері ОСОБА_4, яка проживала сама за адресою: АДРЕСА_1, і жили з нею разом до липня 2011року, поки сюди після сварки з чоловіком не переїхала її донька - позивачка ОСОБА_1 зі своїм сином. Так як трьом сім'ям в одній квартирі жити було неможливо, вони з чоловіком тимчасово переїхали до її сестри, поки позивачка не знайде собі інше житло. Мати чоловіка була дуже активною людиною, завжди дбала про свій зовнішній вигляд, ходила по перукарням, щотижня приїздила до них. Потім вона захворіла і їй зробили операцію. Вони з чоловіком провідували матір в лікарні. А коли її привезли додому, вона запропонувала позивачці свою допомогу в догляді за матір'ю, так як та працювала і весь день була відсутня вдома, але та від її допомоги відмовилась, сказала, що до матері буде ходити сусідка. Після операції стан матері покращився, але невдовзі їм зателефонувала позивачка і сказала, що вона померла. Про те, що матір знову відвезли до лікарні, позивачка їх не повідомляла. Потім їй стало відомо, що позивачка оформила спадщину на себе і пустила в квартиру квартирантів, про що розповіла чоловіку. Після цього він вияснив, що сестра шляхом обману через суд позбавила його права спадкування на квартиру. Доводи позивачки щодо ухилення чоловіка від надання матері допомоги спростовувала, зазначала, що до тих пір, поки вони жили з матір'ю, чоловік завжди допомагав їй в веденні домашнього господарства, рубав дрова, копав город і робив все, що вона просила.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_4 була його знайомою, у якої він після смерті чоловіка придбав недорого гараж, що знаходиться поряд з її будинком, з тією умовою, що в разі необхідності він буде їй допомагати фізичною працею. В розмовах з ним ОСОБА_4 скаржилась, що син їй не допомагає. На її прохання він робив крівлю на вугільнику, виконував інші роботи. Потім йому стало відомо, що ОСОБА_4 захворіла. На той час з нею жила донька - позивачка ОСОБА_1, яка хазяйнувала в домі, допомагала матері і здійснювала за нею догляд. ОСОБА_4 йому говорила, що сина з невісткою вона вигнала. Він неодноразово бачив, як невістка допомагала ОСОБА_4, але щоб виконував якусь роботу по дому сам відповідач - він не бачив. Потім йому стало відомо, що мати позивачки померла. Після смерті матері ОСОБА_1 деякий час жила в домі, поставила новий паркан. Зараз в їх квартирі ніхто не проживає. Чи оформила позивачка спадщину - йому не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивачка - її подруга, з якою вони давно спілкуються. Вона неодноразово бувала в гостях у позивачки та її батьків. До 2011року позивачка з сином жила в м.Красноармійську, а в 2011 році повернулася жити до матері в м.Димитров. На той час мати позивачки ОСОБА_4 через сварку вигнала сина з невісткою, і вони знайшли собі інше місце проживання. Позивачка завжди допомагала матері більше, аніж відповідач. Зі слів ОСОБА_4 їй було відомо, що він не хотів працювати, виконувати фізичну роботу по дому. Від відповідачки і її матері їй також було відомо, що відповідач ухиляється від сплати аліментів своїм дітям і переховується від міліції. Коли ОСОБА_4 захворіла, позивачка брала у неї в борг гроші, щоб її лікувати, так як відповідач в цьому участі не приймав. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Організація похорон матері також була здійснена за кошти позивачки, так як відповідач будь-якої допомоги їй не надав. Позивачка їй говорила, що після смерті матері вона намагалась вирішити з відповідачем питання спадкування, але той сказав, що все належить лише йому.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що з позивачкою вони знайомі по сумісній роботі. Вона знає, що до 2011 року позивачка жила у м.Красноармійську, а в 2011році на прохання матері переїхала жити до неї в м.Димитров, так як та потребувала допомоги. До цього з нею жив син з невісткою, яких мати вигнала. Від позивачки їй відомо, що з братом у неї були складні стосунки, так як він ніде не працював, зловживав спиртними напоями і матері не допомагав. Після смерті матері позивачка говорила їй, що брат вимагає, щоб вона залишила квартиру, погрожує їй, що спонукало її позбавити його права на спадщину.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що до червня 2011року він разом зі своєю матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 проживав в м.Красноармійську, де закінчив 7 класів, після чого вони переїхали жити до бабусі в м.Димитров, так як його дядько відповідач ОСОБА_3, проживаючи з бабусею, їй не допомагав. До того ж, у бабусі з дядьком та його дружиною виникла сварка, і вона їх вигнала з дому. На той час бабуся хворіла і потребувала стороннього догляду. Мати працювала на двох роботах, вела домашнє господарство, а дядько ніде не працював і матері не допомагав, чим викликав її невдоволення. Коли він подорослішав, то також став допомагати бабусі. Йому було відомо, що бабуся зі своїх коштів допомагала відповідачу матеріально і сплачувала за нього кредит. Потім бабусі зробили операцію, від чого вона невдовзі померла. Після смерті бабусі мати оформила спадщину на своє ім'я.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_14 і відповідач ОСОБА_3 є рідними братом і сестрою (арк.спр.5, 48).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_15, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 62 років мати - ОСОБА_4, яка постійно проживала в АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі права власності, визнаного в судовому порядку (арк.спр.4,8, 49)

Спадкоємцями першої черги за законом згідно ст.1261 Цивільного Кодексу є позивачка і відповідач, які згідно їх паспортних даних та записів домової книги на час смерті матері були зареєстровані за її місцем проживання (арк.спр.10-14 ).

Заочним рішенням Димитровського міського суду від 18.10.2012року за позовом позивачки ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_3 на підставі ч.5ст.1224 ЦК України було усунуто від права спадкування за законом (арк.спр. 29-31).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, 16.08.2012року Димитровською державною нотаріальною конторою за заявою позивачки ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, було відкрито спадкову справу №149/2012 і 11.12.2012року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, а 09.07.2013року - видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру (арк.спр. 94-96).

Ухвалою Димитровського міського суду від 28.07.2016року заочне рішення за заявою відповідача ОСОБА_3 було скасовано і справа призначена до судового розгляду за загальними правилами (арк.спр.52).

Обгрунтування доводів позивачки щодо усунення відповідача від спадкування зводиться до його ухилення від надання допомоги матері, яка в силу низки захворювань: хронічного панкреатиту, хронічного калькульозного холецеститу, хронічного криптогенного панкреотиту, обструктивного захворювання легенів та атеросклеротичного кардіосклерозу перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тобто, умовою усунення особи від права на спадкування за законом може бути одночасне настання таких обставин, як встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, факту перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреби спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом розуміється безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої той потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд оцінює належність і допустимість доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні у межах заявлених вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби в отриманні допомоги від відповідача за умови надання такої допомоги позивачкою та умисного ухилення відповідача від надання допомоги позивачем суду не надано.

Наявність хвороб на час смерті матері, підтверджені довідками медичних закладів (аркспр.16,17), їх характер та давність набуття самі по собі за відсутності достовірних доказів про безпорадний стан останньої за життя чи на час смерті не свідчать, а твердження позивачки про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю та що спадкодавець, проживаючи на час смерті з позивачем, потребував допомоги відповідача, є голослівними. Не знайшли вони свого підтвердження і в ході допитів свідків.

Перебування спадкодавця у лікувальному закладі свідчить, що вона, як хвора, отримувала лікування і догляд, тому на цей період відповідач взагалі не може вважатися таким, що ухилився від надання спадкодавцеві необхідної допомоги, на що в судовому засіданні зазначалось позивачкою. До того ж, як підтвердила в ході судового розгляду позивачка, про те, що матір в важкому стані 31.05.2012року була госпіталізована до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, відповідач не знав.

Суд не бере до уваги як доказ умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері посилання позивачки на його перебування в розшуку за несплату аліментів дітям з 09.02.2007року по 20.04.2012року згідно довідки Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області, так як вони були спростовані в судовому засіданні як відповідачем, так і письмовим повідомленням Управління державного департаменту України з питань виконання покарання в Донецькій області, згідно якого відповідач ОСОБА_3, засуджений вироком Димитровського міського суду від 04.08.2008року за ст.389 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців 10 днів обмеження волі з встановленням йому іспитового строку терміном два роки, з моменту набрання вироком законної сили перебував на обліку в кримінально-виконавчій інспекції і 01.10.2010року був знятий з обліку, що не узгоджується з довідкою Димитровського МВ (арк.спр.98-100).

Інших доказів, які б заслуговували на увагу і в контексті вимог ч.5 ст.1224 ЦК надавали правові підстави для усунення відповідача від права спадкування за законом, позивачем не надано і в ході судового розгляду не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення своїх позовних вимог не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстав для їх задоволення не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.1224 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 13 жовтня 2016 року, повний текст судового рішення виготовлено та підписано в нарадчій кімнаті 19 жовтня 2016 року.

Суддя Л.І.Клепка