АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Дніпро

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Калиновського А.Б

при секретарі: Гулієву М.І.о., ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 30 березня 2015 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прийдак Ю.М., зареєстрований в реєстрі за № 410, відповідно якого позивач передав відповідачу 13000,00 доларів США, що дорівнює 298 220,00 грн. Позичальник зобов'язався повернути борг до 01 вересня 2015 року, однак обов'язок не виконав.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 299 116 грн. 09 коп. основного боргу, 3356 грн. 56 коп.- сплачений судовий збір та 3000,00 грн. витрати на послуги адвоката.

Відповідач в судове засідання не з'явилася про час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 299 116 грн. 09 коп., 3356 грн. 56 коп. - витрати сплаченого судового збору та витрати за послуги адвоката в сумі 3000,00 грн., а всього - 305 472 грн. 65 коп.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу, позивач просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених вимог та апеляційної скарги і дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК Кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей( ст. 1047 ЦК України).

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України (ст. 525 , 526 ЦК України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.( ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами( ст.629 ЦК України).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно до ч.2 цієї статі, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.( ч.1 ст. 533 ЦК України).

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечен ( ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 13 березня 2015 р. між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прийдак Ю.М.,( реєстр № 410).

Згідно пп.1, 2 договору ОСОБА_3, як позичальник, надав у користування, а позичальник ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 13000,00 доларів США, що дорівнює 298 220,00 грн., за ставкою НБУ на 13 березня 2015 року, позичальник зобов'язався повернути позивачу таку ж саме суму грошових коштів (суму позики) в строк до 01 вересня 2015 року.

Пунктом 3 договору сторони обумовили, що в разі несплати грошової суми, вказаної в п.1 договору до позичальника застосовуються вимоги п.2 ст. 625 ЦК України, за домовленості між сторонами договору - в розмірі 30% річних від простроченої суми.

У п.4 даного договору позики зазначено, що грошова сума, вказана в п.1 договору, передана позичальнику до підписання цього договору.

Задовольняючи вимоги, суд зазначив, що позивач взяті на себе зобов'язання за договором позики виконав, проте відповідач взяті зобов'язання не виконує, у передбачений договором строк грошові кошти не повернув. Станом на 16 жовтня 2015 року курс долару США до гривні складав 21,69 грн., а тому 13000,00 доларів США дорівнює 281 970, 00 грн. (1300 доларів США х 21,69=281 970 грн. 00 коп.).

З урахуванням індексу інфляції та 30% річних сума боргу складає 17 145 грн. 78 коп. Загальна сума боргу станом на 16 жовтня 2015 року становить 299 116 грн. 09 коп. (281 970,00 грн. + 10660,78 грн. + 6485,31 грн.), вказана сума стягнута на користь позивача.

Доказів, спростування заявлених вимог та в апеляційній скарзі про фактичне надання позивачем суми меншої ніж передбачено умовами договору, відповідач суду не надав.

Стосовно неналежного повідомлення відповідача про слухання справи, на що посилається апелянт, то суд виконав вимоги ч.3 ст.122 ЦПК України повідомленням про слухання справи через розміщення оголошення в газеті « Вісті Придніпров'я», оскільки відповідач зареєстрованою або знятою з реєстрації в Дніпропетровскій області не значиться, повістка їй направлялась судом за останнім відомим місцем проживання та місцем зазначеним нею, як таке куди вибула відповідач, наданим суду органом реєстрації.

На підставі ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача обгрунтовано стягнуто сплачений позивачем судовий збір в сумі 3356,56 грн.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права. Суд допустив такі порушення

Стосовно витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. колегія суддів зазначає наступне. До складу судових витрат законом віднесено витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, що пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Як слідує з матеріалів справи правову допомогу позивачу надавав адвокат. Судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, однак в матеріалах справи відсутній розрахунок часу надання такої допомоги та докази про фактичну оплату послуг, тому вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в частині стягнення судових витрат на надання правової допомоги- скасувати і в цій частині позову відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Деркач Н.М.

Калиновський А.Б.

.