печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОРСГРУП» про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОРСГРУП» про розірвання договору майнового лізингу № 505049 від 29 липня 2015 року і відшкодування збитків у сумі 172420 грн., посилаючись на те, що 29 липня 2015 року уклав з відповідачем договір № 505049 майнового лізингу на придбання транспортного засобу, перерахував на виконання умов договору 117500,00 грн.

Відповідач не виконав умови договору № 505049 від 29 липня 2015 року про передачу предмету лізингу автомобіля Рено Дастер 1,5 Д МТ, у зв'язку з чим позивач скористався своїм правом і відмовився від договору лізингу в односторонньому порядку, надіславши відповідачу письмові повідомлення 25 лютого 2016 року та 28 березня 2016 року про відмову від договору лізингу, і про повернення грошових коштів, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення листів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що у квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2015 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОРСГРУП» був укладений договір майнового лізингу № 505049 (надалі також - Договір). Предметом вказаного договору є надання позивачу послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу автомобіля Рено Дастер 1,5 Д МТ за суму 235 000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.1. договору відповідач (Лізингодавець) зобов'язується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користуванні майно визначене у пункту 3.1. договору, а позивач (Лізингоодержувач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору предметом лізингу є автомобіль Рено Дастер 1,5 Д МТ, згідно з додатком № 4, вартість автомобіля складає 235 000,00 грн.

Пунктом 5.1 договору предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше ніж 120 днів робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем авансового платежу та комісії за передачу предмету лізингу.

Відповідно до пункту 5.11. лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі з моменту сплати авансового платежу до моменту підписання акту приймання - передачі предмета лізингу.

Надані суду документи свідчать про те, що лізингоодержувачем на виконання умов договору від 29 липня 2015 року № 505049 було сплачено на рахунок відповідача 47 000,00 грн. та 470,00 грн. позивачем було сплачено у якості плати за послуги банку. 05 серпня 2015 року на рахунок відповідача позивач перерахував 117 500,00 грн. авансовий платіж за авто та 400,00 грн. позивачем було сплачено у якості плати за послуги банку, що підтверджується письмовими доказами по справі, банківськими квитанціями.

Відповідач повинен був передати предмет лізингу у користування позивача у строк до 29 січня 2016 року (за період з 05серпня 2015 року до 29 січня 2016 року пройшло 120 робочих днів).

ОСОБА_1 свої зобов'язання про передачу предмету лізингу автомобіля Рено Дастер 1,5 Д МТ не виконав відповідно до умов договору № 505049 від 29 липня 2015 року.

Встановлено, що позивач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОГРУП» із повідомленнями про відмову від договору лізингу в односторонньому порядку, повернення сплачених коштів від 25 лютого 2016 року і від 28 березня 2016 року, свою вимогу обґрунтовував положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг» та «Про захист прав споживачів» з посиланням на те, що він вправі звернутись із заявою.

У відповідності з частиною першою статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № 723/97-ВР (надалі також Закон № 723/97-ВР) лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізинодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач, отримавши письмове повідомлення позивача від 25 лютого 2016 року і від 28 березня 2016 року про відмову від договору лізингу в односторонньому порядку, ніяких грошових коштів позивачу не повернув.

Враховуючи, що позивач вчасно сплатив обумовлені угодою платежі, в односторонньому порядку розірвав укладену угоду, а тому має право на повернення платежів, сплачених відповідачу до такої відмови, на користь позивача слід стягнути суму сплачених ним та неповернутих платежів у розмірі 164000,00 грн. Крім того позивач сплатив послуги банку у розмірі 870,00 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами статті 1 Закон № 723/97-ВР визначено фінансовий лізинг як вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності з статтею 2 Закон № 723/97-ВР відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Статтею 11 Закон № 723/97-ВР встановлено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом і та договором лізингу випадках.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 4, 5, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (надалі також Закон № 1023-XII) споживачі мають право на захист своїх прав державою. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Пунктом 1 статті 10 Закону № 1023-XII передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

З вимог пункту 5 статті 10 Закону № 1023-XII вбачається, що у разі коли продавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості (послуги), якщо що інше не передбачено законодавством.

У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором майнового лізингу не виконав, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення неустойки у розмірі 7050,00 грн. підлягають задоволенню (235 000 грн. (вартість предмета лізингу ) х 3% = 7 050,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 526, 530, 610, 625 ЦК України, ст. ст.3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОРСГРУП» про захист прав споживачів, про розірвання договору лізингу, і відшкодування збитків задовольнити.

Розірвати договір майнового лізингу №505049 укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОРСГРУП» 29 липня 2015 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОТОРСГРУП» на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) авансові платежі, пеню та понесені витрати на оплату послуг банку у загальному розмірі 172420 (Сто сімдесят дві тисячі чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.А. Писанець