У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1251/16-ц

07 жовтня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді : Мужика І.І.

секретаря: Шпитко М.І.

з участю заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ПАТ «Укранафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз», Надвірнянський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області про видачу дубліката виконавчого листа,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, заінтересовані особи: ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз», Надвірнянський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області про видачу дубліката виконавчого листа.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав і просить її задоволити - видати дублікат виконавчого листа по справі.

Представники заінтересованих осіб по справі в судове засідання не зявились з невідомих причин. Про час та місце слухання справи сторони по справі повідомлені належним чином, однак від них поступила заява про розгляд заяви в їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 21 вказаного закону в редакції, яка діяла на час видачі виконавчих листів, строк для пред»явлення виконавчих листів до виконання становив три роки.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Згідно з п.2.ч.1, п.1.ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені на виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ або до суду за місцем виконання, а суд у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 р. п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 р., п.37).

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.1987 року задоволено позов ОСОБА_1 до Долинського управління ПНП КРС про поновлення на посаді бурильника цеху №2.(ас.11-12).

Дане рішення сторонами по справі не оскаржувалося і вступило в законну силу.

На підставі цього рішення Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання.

12.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франкіської області про видачу дубліката виконавчого листа по справі.

Згідно довідки Надвірнянського райсуду від 06 жовтня 2016 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 знищена (ас.21).

Покликання заявника по справі ОСОБА_1 про те, що 26.03.1987 року його трудовий спір по суті розглядала головуюча по справі суддя Кочмар О.І. з участю прокурора Монастирецького Я.В., а не був головуючий суддя Сабадаш Б.В. з участю прокурора Володарської Г.І. не заслуговують на увагу, оскільки вони безпідставні.

На час розгляду його заяви дане вирішення є законним, оскільки сторонами по справі в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Відтак, приймаючи до уваги, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, з огляду на вищенаведену практику Європейського суду, суд приходить до переконання, що відмова в задоволенні заяви ОСОБА_1 не порушує саму сутність права заявника на доступ до суду.

Оскільки, заявником по справі ОСОБА_1 не наведено поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а тому відсутні підстави для задоволення його заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

А тому, в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 293, 370 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.