Провадження № 2/641/115/2016 Справа № 641/9290/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: судді Колодяжної І.М.,

при секретарі: Ягодіній М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2,про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, до відповідача про визнання договору поруки № 0 від 03.10.2007 року, укладеного між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк», таким, що припинив свою дію.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 03.10.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», було укладено кредитний договір №0, відповідно якого ОСОБА_3 отримав від ПАТ «УкрСиббанк» кредитні кошти у розмірі 20000 доларів США. 03.10.2007 року в забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № П-0. У зазначеному кредитному договорі передбачено його виконання частинами у відповідності до графіка погашення кредиту, а тому початок перебігу строку позовної давності для стягнення кредиту та процентів за його користування є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак його не сплатив, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Оскільки протягом встановленого положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання кредитор не пред'явив вимоги до поручителя, то зазначений договір поруки є таким, що припинив свою дію.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, надав до суду свої заперечення та заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір поруки діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором, тобто термін дії договору поруки визначено до 03 жовтня 2022 року.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

03.10.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

03.10.2007 року в забезпечення виконання умов вищевказаного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № П-0.

Умовами п.1.4.2. договору про надання споживчого кредиту № 0 передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1.

Відповідно до умов п. 3.1. договору поруки № П-0 від 03.10.2007 року, договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

Своїх зобовязань за договором позичальник не виконує, останній черговий платіж від нього до банку надійшов 04 квітня 2014 року.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України №6-616 цс15 від 06 липня 2015 року, №6-128 цс14 від 08 жовтня 2014 року та № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень , які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку (стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З виписки по особовому рахунку позичальника ОСОБА_2 судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором № 0 позичальником було внесено 04 квітня 2014 року.

З 04 квітня 2014 року починається перебіг строку дії поруки, який складає 6 місяців. Таким чином, порука діє до 04.10.2014 року включно і припиняється 05.10.2014 року.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 законний, обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 122, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір поруки № 0, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 03.10.2007 таким, що припинив свою дію.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5