пр. № 2/759/5448/16
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

06 жовтня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Заєць Т.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Трейдгруп Скорта» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

29.09.2016 року представник ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з ТОВ «Компанія «Трейдгруп Скорта» 423 360 грн., судового збору у розмірі 4 509,22 грн. Справу передано судді 05.10.2016 року.

В якості забезпечення позову заявник просить накласти арешт на поточний рахунок ТОВ «Компанія «Трейдгруп Скорта» та на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: вул. Олевська, 13/50, заборонити проводити його відчуження та/або реєстрацію зміни власника, до набрання рішенням суду законної сили. В обгрунтування вимог забезпечення позову посилається на те, що відповідач не виконує умов договору про розірвання договору про забезпечення виконання зобов'язання, укладеного 13.02.2015 року за №13/02/15-С5В-К250, не повертає позивачу суму коштів в розмірі 423 360 грн. На думку представника позивача, подальше зволікання стягнення коштів призведе до неможливості виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, створить небезпеку відчуження відповідачем усіх активів, розтрату коштів з банківських рахунків.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов забезпечується накладенням.арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або ін..ших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України). Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні року за перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви (п. 7 постанови).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на банківський рахунок відповідача, незавершене будівництво, здійснити заборону щодо відчуження, реєстрації змін власника об'єкта будівництва.

Проте, в порушення вказаних процесуальних норм та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявник не зазначає, а судом встановлено відсутність об'єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Позовні вимоги не є співвмірними із заявленими вимогами. Заходи забезпечення позову перешкоджатимуть господарській діяльності юридичної особи, що забороняється Законом. Крім того, заява про забезпечення позову вмотивована лише припущеннями та побоюваннями щодо невиконання рішення суду в разі задоволення позову. Вимоги заяви не підтверджені належними доказами, що свідчили б про обґрунтованість тверджень заявника, а тому заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ