Справа № 146/1056/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" жовтня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, який мотивувала тим, що з літа 2007 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3.

04 липня 2012 року позивач зареєструвала народження сина у виконавчому комітеті Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, про що у Книзі реєстрації народжень було записано батьком у відповідності з ч. 1 ст. 135 СК України за її вказівкою батька позивача - ОСОБА_2, оскільки відповідач заперечував аби батьком новонародженого сина записали його, хоча фактично визнавав себе його батьком.

Оскільки, будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку позивач позбавлена змоги встановити батьківство, тому змушена звернутися до суду, який просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалити рішення про стягненняз ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначеній у ній. З якого по який період проживала із відповідачем не пам»ятає. Щодо призначення судово-генетичної експертизи вказала, що можливості оплатити експертизу у неї немає. Клопотання про виклик свідків належним чином не заявляла.

Крім того зазначила, що у свідоцтві про народження дитини вказала батьком свого батька-ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, вказавши, що не заперечує факту проживання з ОСОБА_1 в цивільному шлюбі, однак вважає, що він не є батьком народженої дитини під час спільного проживання з позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на час народження ОСОБА_3 сторни проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що не заперечується відповідачем.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 04 липня 2012 року виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільского району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача народився син ОСОБА_3

Крім того, як вбачається із копії даного свідоцтва в графі «батьки» батьком ОСОБА_3 заначено ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

У відповідності до ст. 128 СК України: за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом , якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. №3 спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.П. 9 цієї ж постанови вказує на те, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Так, судом було роз»яснено ОСОБА_1 про її право звернутися до суду з клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи, однак позивач відмовилася від її проведення, пояснивши відмову тим, що не має коштів аби оплатити послуги експертів.

Враховуючи те, що позов відповідачем не визнано, а позивачем у відповідності до ст. 60 ЦПК України не надано суду належних доказів, що можуть стати підставою для визнання ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3, суд вважає що у позові слід відмовити.

Керуючись т.ст. 126, 128, 135 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. №3, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст прішення виготовлено 10 жовтня 2016 року