Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/227/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

26.01.2016 Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді Потапенка В.І.

Суддів Черненко В.В., Чорнобривець О.С.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені і в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.02.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Олександрійський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИЛА:

22.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Олександрійський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.02.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 21.04.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.02.2015 року скасовано, ухвалено рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21.04.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені і в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3, просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.02.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено , що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину отримала у спадок квартиру № 2, яка знаходиться: станція Морозівка , 324 км, (с. Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області. Право власності зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. У квітні 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено угоду купівлі-продажу цього житлового приміщення. ОСОБА_4 розрахувався з позивачем, що підтверджується розпискою, вселився до квартири та оформив свою реєстрацію у ній, проте Договір купівлі-продажу квартири досі нотаріально не посвідчено.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням. (ас.15-16).

Дане рішення позивачем або представником позивача не оскаржено в апеляційному порядку.

Заявлені позовні вимоги полягають у усуненні перешкод у користуванні належною ОСОБА_2, двокімнатною квартирою № 2 з належною часткою надвірних будівель, що знаходяться на станції Морозівка 324 км (с. Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, загальною площею 45,4 м2, шляхом виселення з зазначеної квартири ОСОБА_4 та визнання його таким, що втратив право користування квартирою, оскільки обставини, визнані сторонами, то згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_4 не створює ОСОБА_2 перешкод у користуванні житлом: у спірну квартиру ОСОБА_4 вселився з вільного волевиявлення ОСОБА_2, спірна квартира стала постійним місцем проживання з 2010 року, у спірній квартирі ОСОБА_4 зареєстрований з волі ОСОБА_2.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції з посиланням на ст. 397 ЦК України дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_2 не довела порушення її права щодо перешкод користування квартирою, які чиняться ОСОБА_4.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , а апеляційну скаргу вважає необгрунтованою виходячи з наступного. Доводи апеляційної скарги стосовно того, що надана ОСОБА_2 розписка про отримання грошових коштів не є договором купівлі-продажу квартири , оскільки при її написанні порушені вимоги ст.ст. 203,209,210 ЦК України в частині нотаріального посвідчення правочину , а тому такий договір є нікчемним є необгрунтованими. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи , у квітні 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 досягнуто домовленість про купівлю-продаж двокімнатної квартири № 2 з належною часткою надвірних будівель, що знаходяться на станції Морозівка 324 км (с. Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області за 3000 гривень. На виконання досягнутої домовленості ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_2 обумовлену суму, а остання видала розписку, що сторонами не оспорюється. ОСОБА_4 вселився у квартиру з вільного волевиявлення ОСОБА_2, спірна квартира стала постійним місцем проживання з 2010 року, у спірній квартирі відповідач ОСОБА_4 зареєстрований з волі ОСОБА_2. Таким чином ОСОБА_4 після оплати вартості квартири , з волі позивачки правомірно заволодів квартирою, що відповідає положенням ст. 398 ЦК України. Доказів, які б спростовували презумпцію правомірності заволодіння відповідачем цього житлового приміщення матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). Виходячи із змісту зазначеної норми , нікчемним може бути тільки укладений правочин. Згідно ст. 657 ЦК України , в редакції станом на квітень 2010 року , договір купівлі-продажу земельної ділянки , єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 2 ст.640 ЦК України , в редакції станом на квітень 2010 року, передбачено , що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації , а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Виходячи з вищенаведеного, договір купівлі-продажу спірної квартири між сторонами не укладено , а тому неможливо визнати неукладений договір нікчемним та відповідно застосувати наслідки, передбачені ч.1 ст. 216 ЦК України.

Є непідтвердженими і доводи скарги щодо порушення ОСОБА_4 домовленостей , які були досягнуті між сторонами по продажу спірної квартири. З змісту позовної заяви вбачається, що підставою позову зазначено небажання відповідача здійснювати переоформлення права власності на квартиру , що позбавляє позивача права на оформлення субсидії, не дає можливості використовувати належну їй квартиру самостійно або розпорядитися нею. Як встановлено апеляційним судом зазначені доводи не підтверджено доказами відсутня відмова уповноваженого органу у призначенні субсидії позивачу.

Щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири слід зазначити наступне. Як вбачається з відповіді начальника реєстраційної служби ОМРУЮ провести реєстрацію права власності на кв.2 за адресою с. Комінтерн , 324 км немає технічної можливості , оскільки в Класифікаторі адміністративно-територіального устрою України , відомості якого використовує Державний реєстр прав, вказана адреса відсутня. Таким чином , оскільки право власності позивачки не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири є неможливим, що спростовує доводи ОСОБА_2 про ухилення ОСОБА_4 від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Крім цього наявність зазначених обставин перешкоджає позивачу відчужити спірну квартиру і будь-якій іншій особі.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і доводи скарги щодо наявності правових підстав для виселення відповідача з спірної квартири. Як вбачається із змісту позовної заяви , ОСОБА_2 повязувала вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення з встановленням нікчемності укладеного між ними договору , оформленого у вигляді розписки. Оскільки правові підстави визнання неукладеного договору нікчемним відсутні , не можуть бути застосовані і будь-які наслідки. Крім цього слід зазначити такий спосіб реституції не передбачено діючим законодавством.

Для виселення відповідача з спірної квартири з посиланням на ст. 109 ЖК України також відсутні правові підстави, оскільки він правомірно заволодів квартирою і має право на проживання в ній та на захист своїх прав згідно ст. 396 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права , його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відсутні. Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді :