У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Коротун В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 14 вересня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після п'яти місяців спільного життя відносини між ними погіршились внаслідок постійних суперечок та скандалів, у зв'язку з чим вона була вимушена переїхати з сином жити до батьків. Вважає, що збереження сім'ї і подальше проживання з відповідачем, є неможливим. Малолітній син ОСОБА_5 зареєстрований та проживає разом з нею та вона належним чином виконує свої обов'язки щодо належного утримання і виховання дитини, в той час, як відповідач не надає жодної матеріальної допомоги сину, участі в його вихованні не приймає, на теперішній час офіційно не працює. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх дітей. Вона працює неофіційно та має дохід близько 2000 грн в місяць, чого недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дитини.

Посилаючись на вказане з урахуванням уточнень, позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 14 вересня 2013 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 397, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 вересня 2013 року в Саксаганському ВДРАЦС Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, під актовим записом № 397 - розірвано.

Залишено ОСОБА_4 - прізвище «ОСОБА_2».

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1 400 грн, щомісячно, починаючи з 29 березня 2016 року, до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині розміру аліментів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходили із того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, але спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини по 1 400 грн щомісячно.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ В.М.Коротун