У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1897/16-ц

20 жовтня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді - Грещука Р.П.

секретаря - Клекот Л.М.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

19.10.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з заявою про забезпечення позову.

Свої вимоги мотивує тим, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в Надвірнянський районний суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Позов обумовлений тим, відповідно до укладеного договору № VIH0AE00001204 від 22.01.2007 року ОСОБА_2 22.01.2007 року отримав кредит у розмірі 15480,06 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.01.2012 року.

В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу», без згоди Банку Третя особа реалізувала заставний автомобіль відповідачу громадянину ОСОБА_1

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згоду на відчуження рухомого майна третьою особою без збереження обтяження не надавав; відчуження належного третій особі автомобіля не здійснювалось в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу, а тому зареєстроване обтяження зберегло силу для нового власника - відповідача. Вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Просить суд з метою забезпечення позову постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якою накласти арешт на автомобіль, а також обмежити відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Взявши до уваги доводи заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява позивача підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст.151 ЦПК України, суд може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При постановлені ухвали суд враховує положення постанови ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, згідно із роз'ясненнями якої (п.1 ч.2), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя (суд) розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Законодавством не встановлена можливість застосування заходів забезпечення позову лише за наявності певних вимог, наприклад, майнових; про характер вимог ЦПК України взагалі не згадує і з ними не пов'язує можливість чи неможливість застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу рухомого майна, суд прийшов до висновку про доцільність накладення арешту на автомобіль та заборону вчиняти дії щодо його відчуження, що повністю узгоджується з матеріалами справи, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити у подальшому виконання судового рішення.

Що стосується вимого ПАТ КБ «ПриватБанк» обмежити відповідача ОСОБА_1 у виїзді за кордон за межі України, суд встановив наступне:

Відповідно до розяснення Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавстваМіністерства Юстиції України від 27.05.2008 р. № 25-32/463 та Адміністрації Державної Прикордонної служби України від 27.05.2008 р. № 25-5347 обмеження у праві виїзду громадян, у яких є невиконані зобовязання (у тому числі і аліментні) здійснюється в процесі виконання судового рішення за поданням Державної виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вирішення питання щодо обмеження виїзду боржника за кордон на стадії досудового розгляду даної цивільної справи, без зясування всіх обставин справи, є передчасним і тому до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. ст. 108, 110, 151-153, 197 ч.2 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про забезпечення позову задоволити частково.

Накласти арешт на рухоме майно, а саме на автомобіль Scoda, модель: Octavia 1.6 GLX. рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: ТМВDК4U55В016419, реєстраційний номер: АТ0535ВМ (колишній номер НОМЕР_1), що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 (78400, Івано-Франківська обл., Надвірнянський р-н., с. Саджавка, вул. Дорошенка, буд. 2, ІПН НОМЕР_2), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення.

В решті вимог заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Обовязок предявлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Грещук Р.П.