Справа № 752/6864/16-ц
Провадження НОМЕР_6/752/3616/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частини житлового будинку в натурі, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частини житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просила виділити в натурі та визнати за нею право власності на веранду 1-1, площею 3,8 кв.м., кухню 1-2, площею 12,4 кв.м., житлову кімнату 1-3, площею 6,8 кв.м., житлову кімнату 1-4, площею 10,4 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1та ОСОБА_4, в якому просили виділити в натурі і визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на кухню 2-2, площею 3,8 кв.м., житлову кімнату 2-1, площею 16,6кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1.

15.09.2016 року, ухвалою суду було закрито провадження в частині вимог до ОСОБА_4 за первісним та за зустрічним позовом внаслідок його смерті.

У судовому засіданні сторони підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовних заявах.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступне.

Позивач за первісним позовом, ОСОБА_1, є власником 1/3 частини житлового АДРЕСА_1, згідно договору дарування НОМЕР_4 від 24.08.1983 року, посвідченого Першою київською державною нотаріальною конторою.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою № Р № 5ДН-441 від 11.01.1985 позивачам за зустрічним позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. належить на праві власності 1/3 частина АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1, останній являє собою одноповерховий будинок, площа якого розподілена на відокремлені квартири, кожна з яких є ізольованою та має власний вихід.

Згідно письмових пояснень, між сторонами, на протязі тривалого часу, склався порядок користування житловим будинком, за яким ОСОБА_1 користується квартирою НОМЕР_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - квартирою НОМЕР_6.

Зазначені приміщення відповідають часткам у праві власності та сторонами такі обставини не заперечуються.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

У ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, житловий будинок розподілено на окремі ізольовані квартири, які технічно відокремлені в самостійні об'єкти. Сторони користуються окремими квартирами протягом тривалого часу. Спору щодо розподілу будинку між сторонами немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Таким чином, виділ у натурі частки із майна, що є об`єктом спільної часткової власності, може мати місце лише у випадку, якщо частка, яка підлягає виділу, після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення.

Статтею 183 ЦК України передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось у судовому засіданні ОСОБА_1 користується наступними приміщеннями: 1-1 площею 3,8 кв.м. (веранда), 1-2 площею 12,4 кв.м. (кухня), 1-3 площею 6,8 кв.м. (житлова кімната), 1-4 площею 10,4 кв.м. (житлова кімната) домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 користуються приміщеннями: 2-1 площею 16,6 кв.м. (житлова кімната) та 2-2 площею 3,8 кв.м. (кухня) домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується відповідачем за зустрічним позовом.

Враховуючи, що будинок АДРЕСА_1 має ізольовані квартири, кожна з яких обладнана окремим виходом, що підтверджується технічним паспортом, будинок протягом тривалого часу фактично розподілений між сторонами на частини, а виділ часток в натурі не суперечить правам на інтересам співвласників, є технічно можливим та відповідає фактичному користуванню, суд приходить до висновку про можливість виділу в натурі часток житлового будинку.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділ в натурі та визнання права власності на частину домоволодіння у житловому АДРЕСА_1, що складається з веранди 1-1 площею 3,8 кв.м., кухні 1-2 площею 12,4 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 6,8 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 10,4 кв.м.

Також, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ в натурі та визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на кухню 2-2, площею 3,8 кв.м., житлову кімнату 2-1, площею 16,6 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 183, 321, 356, 364, 367, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 195, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, враховуючи роз'яснення викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5, від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ частини житлового будинку в натурі, - задовольнити.

Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на веранду 1-1 площею 3,8 кв.м., кухню 1-2 площею 12,4 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 6,8 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 10,4 кв.м., домоволодіння АДРЕСА_1.

Зустрічну позовну ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_1 про виділ частини житлового будинку, - задовольнити.

Виділити в натурі і визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на житлову кімнату 2-1, площею 16,6 кв.м., кухню 2-2, площею 3,8 кв.м. домоволодіння АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя