Справа № 502/1521/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 12.07.2016 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Приозерненської сільської ради про встановлення факту належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та про визнання за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, який складається з: літ. А - житловий будинок площею 88,7 кв.м., в тому числі житлової площі 40,6 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди.

З позовної заяви вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, належав до складу колгоспного двору. Станом на 16.04.1991 року до складу колгоспного двору входили: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Однак право власності на зазначене нерухоме майно колишні члени колгоспного двору на теперішній час не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_6, який проживав за адресою: АДРЕСА_2. На день його смерті за вказаною адресою також проживали та були зареєстровані мати позивача ОСОБА_5 та брат позивача ОСОБА_4, а також позивач ОСОБА_2. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, як складалась з 1/4 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Вказану спадщину фактично прийняли ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_2, так як вони є спадкоємцями першої черги, а також на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали з ним разом за одною адресою. Право власності на зазначене спадкове майно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_2 не оформили належним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_4, який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (1/4 частка зазначеного будинку була належна спадкодавцю на праві особистої приватної власності та 1/12 частка будинку була належна спадкодавцю в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.). Зазначене спадкове майно фактично прийняла його мати ОСОБА_5, яка на момент смерті сина була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою, однак вона не оформила на це майно право власності згідно чинного законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 2/3 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (1/4 частка зазначеного будинку була належна їй на праві особистої приватної власності, 1/12 частка будинку була належна їй в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та 1/3 частина зазначеного будинку була належна їйв порядку спадкування після смерті ОСОБА_4). За життя ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла ОСОБА_2.

З метою оформлення права власності, що залишилось після смерті батьків, ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено в видачі свідоцтва на право власності на спадщину, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, з причини відсутності в неї правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Також їй було роз'яснено її право звернутись з відповідним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно довідки № 209 від 23.06.2016 року, виданої Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області, станом на 16.04.1991 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, відносився до колгоспного двору. До складу двору входили: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року - голова двору, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 року - член двору, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року - член двору, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - член двору. Вказана довідка видана на підставі погосподарської книги № 1 (1991-1995 роки).

Відповідно до довідки № 293 від 22.06.2016 року, наданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровано за колгоспним двором, голова якого ОСОБА_6, про що зроблено запис в реєстровій книзі за № 1 (реєстровий № 366). Технічна характеристика зазначеного будинку станом на 07.06.2016 року складає: літ. А - житловий будинок загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житлової площі 40,6 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди.

До правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема: спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору.

Згідно з ст.120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв до 16.12.1993 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

З роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації актів про смерть 02.06.2000 року зроблено запис за № 28, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 02.06.2000 року Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області.

23.10.1966 року Фурманівським сільським бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 23.10.1966 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року в шлюбі народився ОСОБА_4, батьками якого записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 23, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 25.09.1969 року Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в шлюбі народилась ОСОБА_8, батьками якої записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 8, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 10.03.1992 року Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області.

17.10.1993 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був зареєстрований шлюб Примарією с. Опачь Каушанського району, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_9, одруження зареєстровано в реєстрі громадянського стану за № 21, що підтверджується свідоцтвом про одруження, справжність перекладу якого з румунської на українську мову нотаріально засвідчено державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 620.

Згідно довідки № 209 від 23.06.2016 року, виданої Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2. За вказаною адресою на момент його смерті також були зареєстровані та проживали ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 - дружина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька.

Відповідно до ст. 525 ЦК УСРС часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У відповідно до ст. 259 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УСРС визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З інформаційного листа № 24/01-16, виданого 09.09.2016 року Консультантом Кілійської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, була заведена спадкова справа № 56/2001 за заявою від імені сина спадкодавця ОСОБА_4. 21.02.2001 року від імені дружини спадкодавця ОСОБА_5, а також доньки спадкодавця ОСОБА_2 були подані заяви про відмову від спадщини.

Таким чином син спадкодавця ОСОБА_4 прийняв спадщину, після смерті батька, однак не оформив належним чином право власності належну спадкодацю частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_4, про що 23.12.2015 року складено відповідний актовий запис за № 787, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 23.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області.

Згідно довідки № 209 від 23.06.2016 року, виданої Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2. За вказаною адресою на момент його смерті також була зареєстрована та проживала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 - мати.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до інформаційного листа № 461, наданого 05.09.2016 року приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М., після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, в передбачений законом шестимісячний термін ніхто не звертався.

Отже, ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги після смерті сина ОСОБА_4, та на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла фактично спадщину, що залишилась після його смерті, однак не оформила належним чином право власності на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_5, про що 23.12.2015 року складено відповідний актовий запис за № 786, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого 23.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області.

Згідно довідки № 209 від 23.06.2016 року, виданої Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2. За вказаною адресою на момент її смерті також ніхто не був зареєстрований.

Відповідно до заповіту, засвідченого секретарем виконавчого комітету Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області 09.06.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 67, ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не знаходилось й з чого б не складалось, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

З ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської бласті Богачової Н.М. № 220/01-16 від 30.06.2016 року ОСОБА_2 зверталась до нотаріуса для належного оформлення права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, однак їй було відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, який складається з: літ. А - житловий будинок загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житлової площі 40,6 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1233, 1235, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, який складається з: літ. А - житловий будинок загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житлової площі 40,6 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, який складається з: літ. А - житловий будинок загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житлової площі 40,6 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан