АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8303/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Чередніченко Н.П.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Крижанівської Г.В.,Немировської О.В.

при секретарі - Бабіч К.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала, що 17.11.2011 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на один рік з 01.12.2011 року по 30.11.2012 року. Відповідно до додаткової угоди до цього договору відповідач повинна була сплачувати орендну плату у розмірі 8 600 грн. на місяць,а також оплачувати комунальні послуги,послуги телефонного зв»язку,Інтернет,електропостачання.

Посилаючись на невиконання зобов»язань відповідачем стосовно оплати орендної плати та інших платежів, передбачених умовами договору за період з лютого 2014 року по серпень 2014 року,позивач просила стягнути з останньої 80578,45 грн..

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає,що позивачем не доведено позовні вимоги, а суд зробив висновки лише на показах позивача.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 17.11.2011року між ОСОБА_3 та відповідачем бувукладений Договір оренди нежилого приміщення, за умовами якого позивач передала ОСОБА_2 у строкове платне користування частину нежилого приміщення площею 100 м , якерозташоване за адресою: АДРЕСА_1 терміном з 01.12.2011 року до 30.11.2012 року ( п.п.1.1.-1.3. Договору).

Згідно з п.7.8 Договору сторони узгодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторони домовились, що орендна плата складає : 200 грн. 00 коп. за місяць, яка вноситься щомісячно до 1-го, але не пізніше 3-го числа поточного місяця, а також за перший та останній місяця оренди; оплата комунальних послуг та інших послуг здійснюється орендарем ( п.п.2.1.-2.4.Договору).

В день укладення Договору оренди, 17.11.2011 року сторони уклали Додаткову угоду, яка відповідно до п. 1 є невід»ємною частиною Договору оренди, якою встановили, що орендна плата за адресою : АДРЕСА_1 складає 8 600 грн. 00 коп. на місяць, і до 1-го грудня 2011 року орендар сплачує орендодавцю суму, яка складає 17200 грн. 00 коп. за перший та останній місяці ( а.с 11).

17.11.2011 року сторони Актом прийому-передачі приміщення оформили передачу об»єкта оренди від орендодавця орендарю , згідно з яким ОСОБА_2 прийняла приміщення по АДРЕСА_1 площею 100 м , шафу - 1шт., стіл - 5 шт., стілець- 20 шт., сейф - 1шт.( а.с. 10).

Пред»явивши даний позов ОСОБА_3 зазначала , що відповідач умови договору щодо сплати орендної плати не виконує з лютого 2014 року, а 18.08.2014 року повідомила, що не бажає більше продовжувати оренду приміщення. Оскільки з лютого 2014 року відповідач не сплачувала орендну плату, то заборгованість з вказаної дати по серпень 2014 року складає 60 200 грн. 00 коп., а з урахуванням раніше сплачених відповідачем коштів за останній місяць оренди відповідно до його умов, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 51 600 грн. 00 коп. .

Крім того, позивач вказувала, що ОСОБА_2 в порушення умов Договору оренди від 17.11.2011 року своєчасно не сплачувались кошти за комунальні послуги, що підтверджується довідкою ЖЕО-105 Голосіївського району за № 324 від 26.08.2014 року, яка складає 29.864,44 грн.. Відповідно до Акту звірки розрахунків по комунальним послугам станом на 01.09.2014 року , складеного 26.08.2014 року заборгованість склала 29.864,44 грн. за період з грудня 2011 року.

Зазначаючи про те, що з вказаного розрахунку сума у розмірі 3 825,99 грн. є її заборгованістю, яку вона частково погасила у квітні 2012 року в розмірі 2 900 грн., ОСОБА_3 крім орендної плати просила стягнути з відповідача також і заборгованість по сплаті за комунальні послуги у розмірі 28 978,45 грн., що разом складає 80578,45 грн..

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 зазначала, що заборгованості перед позивачем по орендній платі не мала, щомісячно передавала ОСОБА_3 орендну плату, а також кошти на сплату комунальних та інших послуг відповідно до квитанцій, які нею надавалися. Про отримання цих коштів позивач власноручно складала розписки, які нею зберігались у сейфі разом з Договором та іншими документами і який був переданий Орендодавцем за Актом. 18.08.2014 року позивач змінила замки в орендованому нею приміщенні, внаслідок чого потрапити до нього вона не змогла, в зв»язку з чим звернулась до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а 22.08.2014 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 20.08.2014 року вивезла сейф з орендованого нею приміщення, в якому знаходилися зокрема другий екземпляр Договору і розписки позивача. Про вказаний факт, вона повідомила Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві заявою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_3 80578,45 грн. заборгованості за Договором оренди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем умови договору щодо сплати орендної плати та комунальних послуг належним чином не виконувались, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Таке рішення суду колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, відповідними нормам матеріального та процесуального права, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 будь-якого належного доказу про те, що нею проводилась оплата за оренду приміщення з лютого 2014 року по серпень 2014 року не надала, як не надала доказів і про належну оплату комунальних послуг, як це передбачено Договором оренди від 17.11.2014 року .

При цьому слід зазначити, що відповідно до умов Договору оренди саме Орендар зобов»язується щоквартально здійснювати перевірку розрахунків з орендної плати з Орендодавцем не пізніше 20 числа наступного місяця звітного кварталу. Результати перевірки оформляються актом, що підписується обома сторонами (п.п.4.11.).

Так, зазначаючи про те, що всі документи, які б були доказом виконання нею обов»язку щодо сплати орендної плати та комунальних платежів знаходились у сейфі, який позивач вивезла з орендованого приміщення, про що нею подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_2 посилається на матеріали кримінального провадження № 0000234 за її заявою.

Однак, надані відповідачем відомості щодо проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000234 від 18.09.2014 року щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_3, які виразились у можливому таємному викраденню сейфу з документами та цінностями, за адресою : АДРЕСА_1, не можуть бути достовірними доказами на підтвердження здійснення орендної плати та комунальних платежів, оскільки частина 4 статті 60 ЦПК України забороняє здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення.

Так, зазначені відомості вказують лише на факт прийняття відповідної заяви ОСОБА_2 правоохоронним органами та внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань, але не стверджують беззаперечно, що вищевказані документи знаходились у вказаному сейфі .

Будь-яких інших доказів відсутності заборгованості по орендній плати та комунальним платежам, відповідачем не надано.

Посилання відповідача на покази свідків, як на доказ отримання ОСОБА_3 орендних платежів та складання розписок про їх отримання до кінця весни-початку літа і знаходження цих документів в сейфі, не ґрунтуються на вимогах ст. 59 ЦПК України, оскільки передача грошей має бути підтверджена письмовими доказами і не може бути підтверджена іншими засобами доказування .

При цьому твердження відповідача про те, що Додатковою угодою від 17.11.2011 року встановлено розмір орендної плати 8 600 грн. 00 коп. лише щодо її сплати за перший і останній місяць оренди, а на інший період діють умови орендної плати визначені Договором оренди у розмірі 200 грн. 00 коп., також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються текстом Додаткової угоди, відповідно до якої за згодою сторін орендна плата за адресою : АДРЕСА_1 складає 8 600 грн. 00 коп. на місяць, а не лише за перший і останній місяць оренди.

Зазначаючи про те, що у неї викликає сумнів текст наданого суду позивачем Договору оренди від 17.11.2011 року, відповідачем будь-яких доказів на його спростування не надано, та сам договір не оспорено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду, ухваленого в даній справі, підстави до скасування якого відсутні .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -