Справа № 203/5221/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Жилсервіс -5» Дніпропетровської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче Підприємство "Корнер" про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до КП «Жилсервіс -5» ДМР, третя особа - ТОВ ВП "Корнер" про стягнення заробітної плати (а.с. 1-2).

Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилалися на те, що з 01.07.2013 року він працював на посаді водія, а потім слюсарем-сантехніком в КП «Жилсервіс -5» ДМР. 04.05.2015 року позивача було звільнено, але дата звільнення у трудовій книжці булла зазначена 30.06.2014 року, оскільки з липня 2014 року позивач та інші працівники були переведені працювати до іншого підприємства - ТОВ ВП "Корнер", без їх згоди на це. Фактично весь час позивач працював у КП «Жилсервіс -5» ДМР, виконував ті ж обовязки, трудова книжка зберігалась в даному підприємстві, отримував заробітну плату на даному підприємстві до листопада 2014 року, жодних документів про зміну місця роботи не підписував та не знає про них. У звязку з тим, що позивачу не було виплачено заробітну плату з листопада 2014 року по лютий 2015 року, позивач звернувся до відповідача, але останній відмовив йому посилаючись на те, що їх трудові відносини припинились ще у червні 2014 року. Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 звернувся до суду та просив стягнути з КП «Жилсервіс -5» ДМР на його користь заборгованість по заробітній платі за зазначений період 12 800 грн.(а.с.1-2)

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову посилаючись на те, що він не обґрунтований та не підтверджений доказами, а вимоги предявлені до неналежного відповідача (а.с. 30-32)

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що з 01.07.2013 року по 30.08.2013 року ОСОБА_4 працював на посаді водія в КП «Жилсервіс -5» ДМР, а з 01.09.2013 року переведений на посаду слюсаря-сантехніка та звільнений з неї 30.06.2014 року за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки, копіями наказів № 23/2-к від 30.08.2013 року, копією заяви позивача від 30.05.2014 року та копії наказу про звільнення № 17-К від 30.06.2014 року(а.с.5-7,37-39)

Встановлено, що позивач при звільненні 30.06.2014 року відмовився отримати у відповідача оригінал трудової книжки, а також відмовлявся отримати трудову книжку і 26.02.2015 року, що підтверджується актом складеним цією ж датою комісією у складі працівників КП «Жилсервіс-5» ДМР(а.с.54-58)

Також встановлено, що наказом від 01.04.2015 року № 14-к позивача прийнято на посаду слюсаря-сантехніка до КП «Жилсервіс-5» ДМР, а наказом від 01.09.2015 року № 84-к звільнено за угодою сторін, що підтверджується копією наказу № 14-к від 01.04.2015 року та наказу №84-к від 01.09.2015 року(а.с.52-53)

Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.09.2015 року № 04-01-1/42, який було складено за результатами перевірки КП «Жилсервіс-5» ДМР Територіальною державною інспекцією з праці у Дніпропетровській області (аркуш 19): позивач був звільнений з посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін) згідно наказу № 17-к від 30.06.2014 року; на момент перевірки зобов'язання підприємства перед працівником відсутні(а.с.40-51)

Встановлено, що ТОВ ВП «Корнер» відповідно до договорів підряду від 01.04.2014 р. № 1 та № 2, укладених з відповідачем, надавала відповідачу послуги з технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації (за договором № 2); з прибирання вулиць, тротуарів, ділянок і площ, прилеглих до домоволодінь, очищення від снігу і льоду тротуарів, бруківки і доріжок, посипанню їх інертними матеріалами і реагентами, очищення пожежних гідрантів і колодязів, обробки і дезінфекції дворових контейнерів для сміття, прибирання сходових кліток, горищ, підвалів та інших місць загального користування поза квартирами, очищення від бруду та сміття та промивання стволів бункерів і завантажувальних клапанів сміттєприводів, приміщень сміттєзбиральних і сміттєприймальних камер, проходів і сходів до них, сміттєзбірників, видалення пилу зі стін і стель, мийки пенелей стін, перил, віконних рам і шибок тощо (за договором № 1)(а.с.75-80)

Також, встановлено, що Згідно даних Державного реєстру застрахованих осіб за червень 2014 року, та у період з березня по травень 2015 року заробітна плата ОСОБА_4 нараховувалась підприємством КП «Жилсервіс-5» ДМР, а у період з липня 2014 року по січень 2015 року - ТОВ ВП «Корнер», що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) надану УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська (а.с.145-146)

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Конституції України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці».

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується . Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 КзпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 94 КзпП та ст.. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд при розгляді позовних вимог позивача виходить з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що позивач з 01.07.2014 року по 31.03.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та може вимагати стягнення заборгованості по заробітній платі з КП «Жилсервіс-5» ДМР.

Позивачем не надано доказів того, в результаті кримінальних правопорушень вчинених третіми особами були порушені трудові права позивача, що його незаконно було звільнено 30.06.2014 року з КП «Жилсервіс-5» ДМР, оскільки дані обставини підтверджується заявою позивача про звільнення від 30.05.2014 року.

Суд також не приймає до уваги інші посилання позивача на той факт, що він фактично працював в період з липня 2014 року по травень 2015 року у КП «Жилсервіс-5» ДМР, оскільки в розумінні ст. 59 ЦПК України вказані обставини повинні доказуватися іншими належними і допустимими доказами.

Крім того, суд критично оцінює надані позивачем копії трудової книжки з відсутністю записів, оскільки суд не може встановити дату виконання даних копій, вказані копії не завірені належним чином.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності та враховуючи, вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 21.94.110.115 КЗпП України, ст..ст. 1,15,21,24,29,30 ЗУ «Про оплату праці», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Жилсервіс -5» Дніпропетровської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче Підприємство "Корнер" про стягнення заробітної плати залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур