РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/248/16-ц
Провадження № 2-п/327/5/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2016 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Вьюкіній Г.В.,

за участю:

заявника (відповідача) ОСОБА_1,

представника заявника (відповідача) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2016 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, позивачем зазначено, що між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R6В від 06 грудня 2013 року (далі Кредитний договір), згідно з яким останньому надано споживчий кредит у сумі 50000 грн. 00 коп. на строк по 06 грудня 2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних та зі сплатою щомісячної комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив умови Кредитного договору і станом на 31 травня 2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 100494 грн. 24 коп., ПАТ «ВТБ Банк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат.

23 серпня 2016 року Розівським районним судом Запорізької області було ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» судом задоволені у повному обсязі.

07 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд ухваленого заочного рішення, посилаючись на те, що він не був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що позбавило його можливості вирішити питання про участь представника на підставі договору під час судового розгляду справи. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що заочне рішення було прийнято лише на підставі матеріалів і доказів, наданих позивачем, що, на переконання заявника, призвело до неповного та однобокого зясування обставин у справі, а саме, суд не врахував його сімейний та матеріальний стан, не зясував позицію та доводи щодо можливого вирішенні питання про зменшення нарахованої пені.

Представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» про час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин розгляд заяви про перегляд заочного рішення проведено за відсутності представника ПАТ «ВТБ Банк», що відповідає вимогам ч.1 ст.231 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його повноважний представник ОСОБА_2 підтримали заяву, надавши судові відповідні пояснення, прохали скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду посилаючись на обставини, викладені в заяві про перегляд заочного рішення.

Повноважний представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_3 письмово прохав заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення, посилаючись на те, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки з неповажних причин, а в заяві про перегляд заочного рішення не послався на докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, а довідки з місця проживання та роботи не спростовують заявлені вимоги та не мають відношення до предмета спору.

Суд, зясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення заявника та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України суд може ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Відповідно до вимог ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що після відкриття провадження у справі проведення судового засідання було призначене на 19 липня 2016 року, яке в подальшому було відкладено на 03 серпня 2016 року через відсутність відомостей на дату розгляду справи про вручення судової повістки сторонам по справі. При цьому, 03 серпня 2016 року до початку судового засідання до канцелярії суду надійшла письмова заява ОСОБА_1 з проханням відкласти судовий розгляд справи через необхідність отримання правової допомоги. Для забезпечення зазначеного права відповідача розгляд справи було відкладено на 23 серпня 2016 року.

При цьому, про дату та час проведення наступного судового засідання ОСОБА_1 був повідомлений 03 серпня 2016 року шляхом отримання судової повістки особисто під розписку, яка була йому вручена відповідним працівником в приміщені суду.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 23 серпня 2016 року, не зявився. Крім того, судом встановлена відсутність поважності причини неявки відповідача, оскільки до 23 серпня 2016 року включно будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з будь-яких причин від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило та доказів поважної причини його неявки не було надано.

При цьому, слід зауважити, що після отримання судових документів та судових повісток про виклик у відповідні судові засідання, у тому числі в судове засідання, призначене на 23 серпня 2016 року, відповідач ОСОБА_1 мав реальну можливість скористатись правовою допомогою та надати до суду заперечення проти позову з посиланням на відповідні докази, що суд і пропонував йому зробити під час відкриття провадження у справі у строк до часу проведення судового засідання, а також додатково було відкладено розгляд справи саме за клопотанням ОСОБА_1 з метою отримання ним правової допомоги. Натомість, ОСОБА_1 навіть в довільній формі не спромігся повідомити суд про свою незгоду із заявленими вимогами, а також не повідомив суд про наявність укладеної угоди про надання правової допомоги з відповідною особою, чим позбавив суд можливості повідомити представника відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання.

Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду як особисто, так і через будь-якого представника, оскільки звернувся за отриманням правової допомоги ще 08 серпня 2016 року, тобто мав достатньо часу до 23 серпня 2016 року для подання заперечень проти позову та надання відповідних доказів. До того ж, на переконання суду, ніщо не заважало ані ОСОБА_1, ані його представнику до початку розгляду справи по суті надати до суду такі заперечення та відповідні докази на їх підтвердження.

За таких обставин, посилання заявника та його представника на неотримання судової повістки ОСОБА_1, а також порушення судом права останнього на отримання правової допомоги, є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Що стосується питання зменшення пені, яке, на переконання заявника та його представника, могло бути розглянуто під час судового розгляду у разі їх участі в судовому засіданні, то слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі стст.549,550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Станом на 31 травня 2016 року позивачем нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 28806 грн. 72 коп.. В той же час збитки ПАТ «ВТБ Банк» становлять на загальну суму 71687 грн. 52 коп.. З огляду на це, суд вважає, що розмір неустойки (пені, штрафів), який визначений позивачем у заборгованості за вказаним Кредитним договором не перевищує розмір збитків Банку, а тому зменшенню не підлягав би у разі звернення відповідача із відповідним клопотанням під час судового розгляду справи.

Таким чином, заперечення ОСОБА_1 та його представника в цій частині також є необґрунтованими та не впливають на рішення суду.

Отже, вищенаведені обставини свідчать про те, що заочне рішення суду повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України, а тому є законним та обґрунтованим., Крім того, заявник - відповідач по справі ОСОБА_1 та його повноважний представник ОСОБА_2 при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не надали доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстав для скасування заочного рішення не вбачається. Разом з тим, частиною 2 статті 232 ЦПК України передбачено, що відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись стст.231,232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ