Справа №265/1533/16-ц
Провадження №2/265/910/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання право власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що будинок № 111 по вулиці Межовій в м.Маріуполі Донецької області був збудований у 1958 році рідним дідом померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_2 за життя на підставі договору дарування отримав 8/9 частини вказаного житлового будинку, загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м., а 1/9 частина будинку не має власника. ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у будинку з 19 вересня 1977 року по день смерті 07 листопада 2011 року, разом з ним проживала і вона, несли витрати по сплаті комунальних послуг за увесь будинок, проводили ремонти в ньому, утримували його в належному стані. Після смерті чоловіка вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 8/9 частини. В зв»язку з тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка та вже 39 років володіє і користується будинком, вважає, що добросовісно заволоділа ним, продовжує володіти по теперішній час. Просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 1/9 частину житлового будинку № 111 по вулиці Межовій в м.Маріуполі Донецької області.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов повністю.

Представник позивачки ОСОБА_4 при розгляді справи позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов.

Представник відовідача ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані письмові докази по справі, вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер 07 листопада 2011 року, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 1487 та видано свідоцтво про смерть серії І НО № 586208.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії V НО № 360915 вбачається, що 14 грудня 1988 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований в Палаці одруження м.Жданова Донецької області, актовий запис № 4634.

З виписки протоколу № 3 від 12 березня 1958 року виконкому райради видно, що ОСОБА_3 було надано для будівництва будинку земельну ділянку по вулиці Межові № 111 площею 55 квадратних метра в м.Жданові.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 19 січня 1976 року Четвертою Жданівською державною нотаріальною конторою, 7/9 частини житлового будинку № 111 по вулиці Межовій в місті Жданові належить ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про право на обов'язкову частку, виданого 19 січня 1976 року Четвертою Жданівською державною нотаріальною конторою, 1/9 частина житлового будинку № 111 по вулиці Межовій в місті Жданові належить ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_3.

Як вбачається з договору дарування укладеного 06 лютого 1976 року ОСОБА_7 подарувала 1/9 частину житлового будинку № 111 по вулиці Межовій в місті Жданові Молчанову ОСОБА_8.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, 8/9 частка будинку № 111 по вулиці Межовій в м.Маріуполі Донецької області належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 листопада 2012 року, реєстр № 1174.

З акту складеного КСН «Азовець» вбачається, що в будинку № 111 по вулиці Межовій в місті Маріуполі, ОСОБА_2 проживав в період з 19 вересня 1977 року по 07 листопада 2011 року.

Інформацію викладену в акті підтвердили сусіді позивачки мешканка будинку № 107 по вулиці Межовій ОСОБА_9, мешканка будинку № 15/82 по вулиці Гончаровій та мешканка будинку № 105 по вулиці Межовій ОСОБА_10

Згідно копії паспорту позивачки серії ВС 962970 виданого 21 квітня 2001 року Орджонікідзевським РВ УМВС України в м.Маріуполі, а також довідки виданої КСН «Азовець» ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, які свідчать, що позивачка більше 39 років відкрито і безперервно володіє і користується вищевказаним будинком в цілому, у тому числі і 1/9 часткою, самостійно та на власний розсуд, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що має місце сукупність трьох ознак володіння за набувальною давністю.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання за нею права власності на 1/9 частину житлового будинку № 111, літ.А 1 з усіма надвірними спорудами, розташованому по вулиці Межовій в місті Маріуполі Донецької області.

На підставі ст. ст. 328, 344, 397 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215,ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/9 частину житлового будинку № 111, літ. А 1 з усіма надвірними спорудами, розташованому по вулиці Межовій в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги, яка має бути подана до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_11