Справа №2-373/16
О К Р Е М А У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва,
у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.,
при секретарі Горупа В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Первинної профспілкової організації Акціонерного товариства «Президент-Готель» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус КМНО Гнідюк Олександр Борисович, Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання договору дарування недійсним, -
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.01.2016 року позов Первинної профспілкової організації Акціонерного товариства «Президент-Готель» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус КМНО Гнідюк Олександр Борисович, Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання договору дарування недійсним було задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений 12 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександром Борисовичем, за реєстровим №181.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 на користь Первинної профспілкової організації Акціонерного товариства «Президент-Готель», , адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 12, суму сплаченого судового збору 2067,00 грн.

При розгляді справи судом були встановлені обставини і факти, що можуть вказувати на порушення закону, а саме на здійснення фіктивного правочину (укладення договору дарування) - намір продажу квартири АДРЕСА_2 з корисливих мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.04.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.10.2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ЗАТ «Президент-Готель», профспілкового комітету ЗАТ «Президент-Готель», треті особи Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_6 про захист права на житло було відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ЗАТ «Президент-Готель», профспілкового комітету ЗАТ «Президент-Готель», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про захист прав на житло було відмовлено.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 17.04.2011 року встановлено, що у зв'язку з відмовою колишнього працівника ОСОБА_4 передати належну йому на праві власності однокімнатну квартиру наступному черговику ОСОБА_6, протоколом від 09.07.2008 року позивач скасував розподіл спірної квартири на користь ОСОБА_4, як такому, який безпідставно відмовляється передати власну однокімнатну квартиру позивачу для її подальшого розподілу працівниці ОСОБА_6

Також, встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 15.05.2009 року у цивільній справі №2-1163-1/09 позивачу було заборонено вчиняти будь-які юридичні дії щодо спірного житла, зокрема, розподіляти квартиру між іншими працівниками в якості поліпшення їх житлових умов, що пояснює несвоєчасність її розподілу наступному черговику трудового колективу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, право власності на спірну квартиру не оформлювалось.

З матеріалів справи вбачається, що з інтернету та друкованого засобу масової інформації - в газеті «АВІЗО» від 13.10.2015 року №79, позивач дізнався, що квартиру АДРЕСА_2 було виставлено на продаж невідомими особами.

Позивач здійснив перевірку зазначеного оголошення, в результаті чого 17.10.2015 року було встановлено, що право власності на спірну квартиру було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2008 року, виданим Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації.

В подальшому, 12.03.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гнідюк О.Б. зареєстрований в реєстрі за №181.

Як встановлено вище, право власності на спірну квартиру було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2008 року, виданим Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації.

Однак, з повідомлення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-17713/01 від 23.10.2015 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 у приватизованих відділом приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не значиться.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про право власності на житло від 01.02.2008 року, видане Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації не містить номеру.

Пред'явлення відповідачем ОСОБА_2 безномерного свідоцтва про право власності для реєстрації права власності на спірне житло є доказом його фіктивності, адже за Порядком оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна свідоцтва про права власності на приватизовані квартири реєструються в Книзі прийому-видачі документів щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, тобто реєстровий номер будь-якого свідоцтва про право власності повинен співпадати з номером його реєстрації в Книзі реєстрації.

Сам по собі факт відсутності реєстраційного номеру у свідоцтві про право власності на спірне житло є ознакою його фіктивності.

Крім того, з матеріалів наданих приватним нотаріусом КМНО Гнідюк О.Б. по укладанню договору дарування спірної квартири вбачається, що договір дарування був укладений ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 - 12.03.2014 року.

Договір був підписаний особисто дарувальником ОСОБА_2

Однак, згідно повідомлення Відділу реєстрації смерті у м. Києві від 14.11.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Таким чином вбачається, що договір дарування був укладений ОСОБА_2 через рік після його смерті, що також свідчить про те, що документи на підставі яких був укладений договір дарування є фіктивними.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме з метою створення легального правовстановлюючого документа (договору дарування) на спірну квартиру замість підробленого свідоцтва про право власності, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом одного дня (12 березня 2014 року) вчинили фіктивний правочин (договір дарування), який посвідчив приватний нотаріус КМНО Гнідюк О.Б., а тому перехід права власності за договором дарування не переслідував мету створення правових наслідків, які ним обумовлювалися.

Зазначені дії вказують на ознаки суспільно небезпечного винного діяння, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (шахрайство) та статтею 15 Кримінального кодексу України (замах на злочин).

Відповідно до ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Окрему ухвалу може бути оскаржено особами, інтересів яких вона стосується, у загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність доведення до відома керівництва Нотаріальної палати України відомостей про можливе порушення закону, які полягають в укладенні фіктивного правочину (укладення договору дарування) щодо квартири АДРЕСА_2.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 211 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Довести до відома керівництва Нотаріальної палати України про необхідність проведення перевірки реалізації сторонами даної справи своїх прав відносно квартири АДРЕСА_2.

Про вжиті заходи повідомити суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня наступного після її проголошення.

Суддя