У х в а л а

іменем україни

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом. Зазначало про те, що 25 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 21 000 доларів США до 23 липня 2027 року. Право вимоги до ОСОБА_6 було відступлено ПАТ КБ «ПриватБанк» − Публічному акціонерному товариству «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), але відповідно до договору від 01 листопада 2007 року, укладеного між вказаними банками, ПАТ КБ «ПриватБанк» надано право звернення до суду в інтересах ПАТ «Акцент-Банк» як від свого імені, так і від імені ПАТ «Акцент-Банк». Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору, просило стягнути з останнього борг у сумі 24 908,13 доларів США, що еквівалентно 395 790 грн 11 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 19 017,60 доларів США, що еквівалентно 302 189 грн 67 коп.; проценти - 1 323,26 доларів США, що еквівалентно 21 026 грн 60 коп.; комісія за користування кредитом - 336 доларів США, що еквівалентно 5 339 грн 04 коп.; пеня - 3 030,18 доларів США, що еквівалентно 48 149 грн 56 коп.; штраф (фіксована частина) - 15,73 доларів США, що еквівалентно 249 грн 95 коп.; штраф (процентна складова) -1 185,35 доларів США, що еквівалентно 18 835 грн 22 коп.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 19 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що час звернення банку з позовом про стягнення заборгованості з відповідача не настав, виходячи з умов кредитного договору, до якого з цього приводу внесено відповідні зміни.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій в повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам норм процесуального права не відповідають.

Судами встановлено, що 25 липня 2007 року між Люботинським відділенням філії Харківського головного регіонального управління Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № HAU2GK01270011.

У подальшому право вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 за цим кредитним договором було відступлене на користь ПАТ «Акцент-Банк», а останній з ОСОБА_6 уклав додаткову угоду від 17 вересня 2013 року до вказаного кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір № 1.07 про надання послуг (аутсорсинг). 26 грудня 2007 року між названими Банками укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1.07 про надання послуг (аутсорсинг) від 01 листопада 2007 року, а пізніше, додаткову угоду № 2 від 01 листопада 2012 року згідно з якою п. 1.4. викладено у новій редакції. Зокрема, цей пункт передбачає, що до числа послуг замовника, передбачених п. 1.1 договору, включено надання виконавцем замовнику послуг зі стягнення заборгованості з боржників замовника, а саме: виконання від свого імені або від імені замовника дій, спрямованих на погашення заборгованості, що виникла на підставі кредитних договорів, стороною яких є замовник. На розсуд виконавця стягнення заборгованості з боржників замовника виконується в інтересах останнього як від його імені, так і від імені виконавця, при цьому у випадку стягнення заборгованості, все одержане підлягає переданню замовнику.

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 27 січня 2015 року ОСОБА_6 має заборгованість зі сплати кредитної суми 395 790 грн 11 коп., що еквівалентно 24 908,13 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом 302 189 грн 67 коп., що еквівалентно 19 017,60 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом − 21 026 грн 60 коп., що еквівалентно 1 323,26 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом − 5 339 грн 04 коп., що еквівалентно 336 дол. США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором − 48 149 грн 56 коп., що еквівалентно 3 030,18 дол. США; штрафів: фіксована частина − 249 грн 95 коп., що еквівалентно 15,73 дол. США, процентна складова − 18 835 грн 22 коп., що еквівалентно 1 185,35 дол. США.

У п. 7 додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2013 року до кредитного договору №НАU2GК01270011 від 25 липня 2007 року ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_6 погодили, що в разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту за цим договором, понад 1 460 днів щодо зобов'язань, строк яких не настав, сторонни узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1 460 днів з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 50 (пятдесят) років.

Вищевказані зміни до договору кредиту його сторонами ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6 не оспорювалися, тобто на даний час є чинними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до укладеної додаткової угоди від 17 вересня 2013 року зміни у кредитний договір від 25 липня 2007 року були внесені частково. Так, був змінений текст (редакція) п. 7.1, яким встановлено строк, на який був виданий кредит, а саме до 23 липня 2027 року.

Умови кредитного договору, які не були змінені додатковою угодою, продовжують, відповідно, діяти й далі. Так, п. 2.3.7 кредитного договору від 25 липня 2007 року встановлено право банку на стягнення кредиту до настання дати, передбаченої п. 7.1 цього договору, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3.

З результатів аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку можна дійти висновку, що оскільки п. 2.3.3 кредитного договору встановлені випадки, при настання яких можливе таке передчасне стягнення всієї кредитної заборгованості, а відповідач порушував зобов'язання щодо своєчасного та повного погашення кредиту відповідно до нового графіку платежів, то кредитор правомірно використав своє право на стягнення та звернувся із позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій всупереч вимогам ст. ст. 212−214, 303 ЦПК України порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік