Справа № 140/481/16-ц Провадження № 22-ц/772/2914/2016Головуючий в суді першої інстанції Слободяник Т. В.
Категорія 30Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Ковальчука О.В., Якименко М.М.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 липня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернувся в суд 3 березня 2016 року.

Зазначав, що 01 вересня 2015 року близько 21 години по вул. Леніна м. Немирова Вінницької області ОСОБА_7, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем ДЕО Ланос державний номер НОМЕР_3 та не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення зі стоячим автомобілем Пежо Партнер державний номер НОМЕР_2 чим порушив п.п. 1.1; 11.2; 12.3; 12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення транспортні засоби ДЕО Ланос та Пежо Партнер були пошкоджені.

Постановою Немирівського районного суду від 21.09.2015 року ОСОБА_7 піддано адміністративному стягненню по ст. 124, 130 КУпАП.

Позивач вказав, що в автомобіля Пежо Партнер державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_6, за висновком експерта №700Е-09/15 автотоварознавчого дослідження від 12.09.2015 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику під час дорожньо-транспортної пригоди становить 129390,71 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ДЕО Ланос державний номер НОМЕР_3 застрахована у ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія» за полісом АІ/1150235.

Позивач звернувся до ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія» про виплату страхового відшкодування і йому ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія» платіжним дорученням №302 від 23 грудня 2015 року відшкодувала в добровільному порядку 49500 гривень.

Різниця між розміром шкоди і страховою виплатою становить 129390,70 гривень за мінусом 49500 гривень страхової виплати - 79890,71 гривень яку має відшкодувати винуватець ДТП.

ОСОБА_7 після вчиненої дорожньо-транспортної пригоди не виявив бажання вирішити питання відшкодування збитків поза зверненням до суду, а тому позивач посилаючись на вказані обставини та положення статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 79890, 71 грн. майнової шкоди та судові витрати в сумі 798, 91 грн.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 79890 грн. 71 коп. майнової шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 798 грн. 91 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник заперечували доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із судового рішення вбачається, що воно по суті є правильним і справедливим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Судом першої інстанції правильно встановлено і не заперечується сторонами, що 01 вересня 2015 року близько 21 години на вул. Леніна м. Немирів мала місце ДТП винним у якій визнано ОСОБА_7, що підтверджується постановою судді від 21.09.2015 року /а.с.9/.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 14 серпня 2013 року власником автомобіля Пежо Партнер державний номер НОМЕР_2 2005 року випуску є ОСОБА_6 /а.с.10/.

Цивільно-правова відповідальність власника ДЕО Ланос, державний номер НОМЕР_3, застрахована, що підтверджується полісом № АІ/1150235 /а.с.11/.

Після ДТП по заяві ОСОБА_6 було проведено експертне дослідження транспортного засобу Пежо Партнер державний номер НОМЕР_2 про що складено висновок № 700Е-09/15 від 12 вересня 2015 року де визначено вартість матеріального збитку завданого внаслідок ДТП в сумі 129390,71 грн./а.с.13-39/.

Страхова сума у розмірі 49 500 грн. виплачена ОСОБА_6 страховиком ПРАТ «Українська пожежна страхова компанія», згідно платіжного доручення № 302 від 23 грудня 2015 року /а.с.12/.

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 79890 грн. 71 коп. майнової шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, суд правильно виходив із того, що позивачем доведені ті обставини, на які він посилався обгрунтовуючи свої вимоги, а саме наявність завданої йому шкоди відповідачем, вини останнього та розмір завданої шкоди, а тому в силу положень ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд задовольнив вимоги позивача.

Такі висновки суду є правильними та ґрунтуються на правильно встановлених обставинах справи.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування судового рішення повністю чи частково, чи для його зміни, подана апеляційна скарга не містить.

Безпідставними є посилання апелянта на недоведеність позивачем обставин на які він посилався, оскільки із матеріалів справи вбачається, що у суду першої інстанції було достатньо належних та допустимих доказів для ухвалення судового рішення.

Не є правовою підставою для скасування правильного по суті рішення суду те, що судом не зазначено у рішенні про застосування положення статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо положень про відшкодування шкоди власнику автомобіля який є фізично знищеним.

Висновок про економічну недоцільність проведення ремонту (відновлювальних робіт) автомобіля, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, зроблено експертом -автотоварознавцем за погодженням з аварійним комісаром (а.с.55-81), а тому немає підстав для сумніву в об'єктивності такого висновку. У суді першої інстанції заперечень щодо експертного висновку не заявлялось.

За таких обставин наведені у апеляційній скарзі доводи не можна визнати такими, що спростовують правильне по суті рішення.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем у суді першої інстанції не заявлялось клопотань щодо повернення йому автомобіля та добровільного відшкодування повної ринкової вартості автомобіля.

Роз'яснення у абзаці 2 пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, на яке посилається відповідач, передбачає, що при вирішенні питання відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, слід ураховувати принцип диспозитивності, тобто обов'язковою умовою для відшкодування шкоди у повному її розмірі є подання заяви особою відповідальною за шкоду про передачу йому цього майна після відшкодування збитків потерпілій особі.

Оскільки відповідач заперечує позовні вимоги вважаючи їх безпідставними, то цю позицію особи відповідальної за відшкодування шкоди суд зобов'язаний враховати при вирішенні справи.

Отже, на передачу автомобіля позивача після повного відшкодування його вартості відповідачем останній волевиявлення не висловлював, а тому суд першої інстанції, ураховуючи принцип диспозитивності, правильно вирішив спір, з урахуванням того, що відповідач після виконання судового рішення по фактичному відшкодуванню шкоди у повному обсязі не позбавлений права ставити питання про повернення йому вказаного автомобіля.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними і не спростовують правильних висновків суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відновив (відремонтував) свій автомобіль лише за рахунок виплаченого йому страхового відшкодування у розмірі 49500 грн. є припущенням відповідача, що відповідно до положення частини 4 статті 60 ЦПК України суд не може взяти до уваги як доказ цієї обставини.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: В.А. Іващук

О.В. Ковальчук

М.М. Якименко