Провадження № 22-ц/783/5109/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. в Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 28 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "БМ Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "БМ Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з громадянина України ОСОБА_5 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та громадянина України ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «БМ БАНК» заборгованість за Договором № 321091 про оформлення Пакету послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту від 15.02.2014р. у розмірі 191 074,35 ( сто дев'яносто одна тисяча сімдесят чотири гривні 35 коп.).

Стягнуто солідарно з громадянина України ОСОБА_5 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та громадянина України ОСОБА_6 (АДРЕСА_1. ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «БМ Банк» понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1913,75 (одна тисяча дев'ятсот тринадцять гривень 75 коп.).

Згадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржив ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості станом на 12.08.2014 року та 05.06.2015 року є недостатніми доказами для задоволення позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "БМ Банк". Окрім цього, стверджує, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження отримання відповідачами кредитних коштів. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 28 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "БМ Банк" повністю за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року між ПАТ "БМ Банк" та ОСОБА_5 було укладено договір № 321091, на підставі якого ПАТ "БМ Банк" зобов'язався оформити ОСОБА_5 пакет послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, згідно з яким, ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 120000 грн., зобов'язався сплатити проценти в розмірі 29,99 % за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, та повернути кредит не пізніше 14 лютого 2014 року.

Надання кредиту здійснювалось шляхом відкриття банком ОСОБА_5 позичкового рахунку у гривні № НОМЕР_3 та надання кредиту на умовах поворотності та платності, шляхом відкриття не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 120000,00 грн.

У вказаний пунктом п.2.4.2. Кредитного договору термін відповідач частини свого боргу не повернув.

Згідно з умовами кредитного договору, банк направляв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлення із зазначенням суми прострочення та терміну її сплати.

Згідно з п.п. 3.5.4., 3.5.5-3.5.7, 3.5.9 та 2.5.1. Кредитного договору, ОСОБА_5 зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору.

Судом встановлено, що взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, що передбачені п.п. 2.4.2, 2.5.1, 3.5.5-3.5.7 та 3.5.9. Кредитного договору, відповідач-1 належним чином не виконує.

Відповідно до п. 2.5.3 кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами нараховуються щоденно виходячи із щоденного залишку заборгованості за основним боргом, починаючи з дня виникнення заборгованості (включно) по день повного погашення заборгованості.

Пунктом 2.5.4 кредитного договору передбачено, що протягом 45 календарних днів з дня виникнення заборгованості за основним боргом на суму основного боргу розраховуються за ставкою 0,01% річних, виходячи з бази розрахунку процентів "факт/360". Після закінчення пільгового періоду проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 29,99 % річних, виходячи з розрахунку процентів "факт/360".

Згідно п.п. 2.5.6 кредитного договору, в разі виникнення овердрафту за картковим рахунком за користування овердрафтом клієнт сплачує банку у розмірі 50% річних, виходячи з бази для розрахунку процентів "факт/360", що нараховуються на суму овердрафту за фактичну кількість користування коштами, включаючи день виникнення овердрафту виключаючи день погашення зазначених коштів. Клієнт сплачує проценти за овердрафтом в строки згідно з пунктом 2.5.7 проценти на суму простроченої заборгованості нараховуються з першого дня виникнення такої заборгованості за ставкою 50 (п'ятдесят) % річних, виходячи з бази для розрахунку процентів "факт"/360.

Крім того, відповідно до п. 3.9.1. Кредитного договору, у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов`язань за цим договором, а саме: прострочення оплати обов'язкового платежу на 7 (сім) календарних днів, клієнт зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 30 грн. (тридцять гривень). У випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов`язань за цим договором, а саме: прострочення оплати обов'язкового платежу на 30 (тридцять) календарних днів, клієнт зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 300 грн. (триста гривень). Оплата штрафу не звільняє клієнта від виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Також встановлено, що відповідачам надсилались листи повідомлення про сплату простроченої заборгованості (відповідачу-1 лист за №30-09/145 від 23.05.2014 року, відповідачу-2 лист за №30-09/146 від 23.05.2014 року), однак листи були залишені без виконання.

Станом на 12.08.2014 року розмір заборгованості ОСОБА_5 перед позивачем за кредитним договором складає 144616,41 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 112 333,17 грн., прострочена заборгованість за процентами - 2526,71 грн.,строкова заборгованість за процентами 1 716,22 грн.; штрафні відсотки - 27 740,31 грн., несвоєчасна оплата щомісячного платежу більше 30 днів - 300,00 грн.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_6 та позивачем був укладений договір поруки № 321091-1 від 15 лютого 2013 року.

Згідно з п.4. Договору поруки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідно до п.5. Договору поруки ОСОБА_6 відповідає за зобов'язаннями ОСОБА_5 в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків, завданих позивачу невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору.

Відповідно до п.п. 6,7 Договору поруки, у випадку невиконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором, позивач повідомляє про це ОСОБА_6, шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які ОСОБА_6 зобов'язаний перерахувати вказані кошти. Також, ОСОБА_6 зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу не пізніше 10 (десяти) календарних днів після отримання повідомлення про невиконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

ОСОБА_6 надсилались листи повідомлення про сплату простроченої заборгованості, однак такі листи були залишені без виконання.

ОСОБА_6 заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором не сплатив, таким чином ОСОБА_6 не виконано своїх обов'язків передбачених договором поруки.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позов Публічного акціонерного товариства "БМ Банк", суд першої інстанції вважав, що відповідач ОСОБА_5 прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснив повернення кредиту, не виконавши взятих за договором зобов'язань, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що заборгованість за Договором № 321091 про оформлення Пакету послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту від 15.02.2013 року у розмірі 191074,35 (сто дев'яносто одна тисяча сімдесят чотири гривні 35 коп.), підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідача ОСОБА_5 як позичальника, та і з відповідача ОСОБА_6 як поручителя.

З такими висновками суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положення ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, частиною другою статті 1050 ЦК встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Аналогічна вимога міститься і у п. 4 договору поруки, згідно до якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 12.08.2014 року розмір заборгованості ОСОБА_5 перед позивачем за кредитним договором складає 144616,41 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 112 333,17 грн., прострочена заборгованість за процентами - 2526,71 грн.,строкова заборгованість за процентами 1 716,22 грн.; штрафні відсотки - 27 740,31 грн., несвоєчасна оплата щомісячного платежу більше 30 днів - 300,00 грн. Даний розрахунок за наявності підписаного договору №321091 сторонами, на підставі якого ПАТ "БМ Банк" зобов'язався оформити ОСОБА_5 пакет послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, згідно з яким, ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 120000 грн., зобов'язався сплатити проценти в розмірі 29,99 % за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, та повернути кредит не пізніше 14 лютого 2014 року, є належним доказом на підтвердження отриманого кредиту ОСОБА_5 та підтвердження наявної існуючої заборгованості у останнього перед банком.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Апелянтом ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено належних доказів в підтвердження того, що ним періодично та в належній кількості здійснювалися платежі згідно підписаного договору.

Жодний з доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуальногоо права, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 28 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк