АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/3252/2015 Головуючий в І інстанції Прохоренко В.В.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року січня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівБазіль Л.В.
Іванової І.П.
за участі секретаряПрушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання удаваним договору дарування та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2006 року по 08 травня 2014 року. У цей період, а саме 04.07.2008 року, вони за спільні кошти придбали у ОСОБА_7 45/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. Однак замість договору купівлі-продажу відповідачі оформили договір дарування, про що він дізнався тільки після розірвання шлюбу, у 2015 році.

На даний час ОСОБА_6 відмовляється поділити зареєстровану за нею частину будинку. Просив визнати удаваним договір дарування 45/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та розділити спільне сумісне майно, визнати за ним право власності на 22/100 частини, а за ОСОБА_6 залишити 23/100 частини.

Під час розгляду справи в суді пояснив, що частину будинку вони купили у ОСОБА_7 за 6800 доларів США, які були спільними коштами подружжя.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась. Її представник ОСОБА_8 позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_7 позов визнав, пояснив, що раніше він та ОСОБА_6 знайомі не були, свою частину будинку продав за 6800, валюту не пам'ятає, але з ним розраховувались у гривні. ОСОБА_6 запропонувала укласти договір дарування замість договору купівлі-продажу, захотіла щоб будинок було подаровано особисто їй, оскільки гроші її. Підготовкою до нотаріального посвідчення договору займалась ОСОБА_6, її чоловіка при укладенні угоди не було.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є стороною договору і не довів допустимими доказами того факту, що між відповідачами фактично було укладено договір купівлі-продажу частини жилого будинку.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір дарування, за яким ОСОБА_6 отримала в дар 45/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд під АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.6).

Згідно із п.10 спірного договору сторони домовились, що під передачею будинку слід вважати символічну передачу речі. Прийняття обдарованою примірника договору дарування свідчить про те, що передача речі відбулась.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 травня 2014 року шлюб, укладений 26 грудня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.

Колегія суддів вважає, що встановлена судом сукупність обставин дає підстави для висновку про те, що оспорюваний договір дарування є удаваним правочином, фактично сторони приховали укладений між ними договір купівлі-продажу житлового будинку.

На користь такого висновку свідчить відсутність між сторонами договору будь-яких родинних чи дружніх зв'язків, та обставина, що до укладення договору вони навіть не були знайомі, визнання позову відповідачем ОСОБА_7, його пояснення про те, що він давав оголошення про продаж будинку, гроші за будинок від ОСОБА_6 він отримав, а тому погодився на її пропозицію оформити договір дарування, як це було зручно покупцю.

При цьому суд першої інстанції правильно встановив, що строк звернення до суду позивачем не пропущений, так як про зміст оспорюваного договору він дізнався лише у 2015 році.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог.

Виходячи з того, що спірний будинок придбано подружжям ОСОБА_6 під час перебування у шлюбі, він є їх спільною сумісною власністю і на підставі ст.69, 70 СК, за заявою позивача, підлягає поділу на рівні частки: 22/100 - за позивачем і 23/100 - за відповідачкою.

На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем під час розгляду справи в суді було сплачено судовий збір в розмірі 1134,88 грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 листопада 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати удаваним договір дарування 45/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М.М. 04.07.2008 року.

Визнати, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 04.07.2008 року укладено договір купівлі-продажу 45/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1

Визнати в 45/100 частині жилого будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 право власності на 22/100 частин, залишивши у власності ОСОБА_6 право власності на 23/100 його частини. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1134, 88 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді два підписи Л.В. Базіль

І.П. Іванова

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 18 січня 2016 року

Рішення набрало законної сили 13 січня 2016 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська