У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від

15 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

25 грудня 2015 року ОСОБА_3 з звернувся до суду про визнання права власності на спадкове майно за законом.

В обґрунтування позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати ОСОБА_5 Їм на праві власності належало по АДРЕСА_1

Після смерті батьків відкрилася спадщина. Він та його сестра (відповідач по справі) є єдиними спадкоємцями. Він своєчасно звернувся із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини, а відповідачка з такою заявою не зверталася, а тому втратила право на спадкування.

Оформити спадщину він не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Крім того, вказує, що йому на підставі свідоцтва про право власності від

15 березня 1993 року також належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 Він не може повною мірою здійснювати своє право власності на належне майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. В матеріалах інвентаризаційної справи Рівненського ОБТІ відсутня копія свідоцтва про право власності в зв'язку з чим він не міг отримати його дублікат. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на належні спадкодавцям частки у вказаній квартирі з надвірними будівлями та 1/4 частину спірної квартири.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 15 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, яке складається з 1/4 частини квартири

АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, померлої

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, яке складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що ОСОБА_3 своєчасно прийняв спадщину після смерті свого батька та матері, але не мав змоги оформити право власності на спірну квартиру, оскільки у нього були відсутні правовстановлюючі документи, а відповідач, яка є також власником 1/4 спірної квартири, оригінали цих документів своєму братові не надала. Разом із тим ОСОБА_2 у встановлений Законом строк спадщину після своїх батьків не прийняла, що, зокрема, підтверджується заочним рішенням Здолбунівського районного суду від 9 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегією суддів апеляційного суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року, яким відповідачу було відмовлено в задоволенні позову про визначення додаткового строку прийняття спадщини.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від

15 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від

14 вересня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від

15 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна