Номер провадження 2/754/2770/16 Справа №754/3204/16-ц
23 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Шевчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -
14.05.2009 року, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої з 14.05.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, в зв»язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Крім того, відповідно до п.2 даної додаткової угоди, тимчасово на період з 14.05.2009 року до 14.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до цієї додаткової угоди та її невід»ємною частиною.
Також, 23.11.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 Відповідно до п.3.1 цього договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, загальною площею 51,50 кв.м., жилою площею 29,80 кв.м., що розташована: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям в рівних частках кожному на паві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Українською біржею «Десятинна» від 14.12.1999 року за реєстровим номером 3814-Б/758, архівна копія якого видана Державним архівом м.Києва 26.10.2007 року, зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 02.11.2007 року та записано в реєстрову книгу № д.1021-161 за реєстровим номером 6122.
Як вказує позивач, позичальник не виконує належним чином свої грошові зобов»язання за кредитним договором, не здійснює щомісячні платежі в сумах та строки відповідно до умов, передбачених кредитним договором.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 5750, 27 грн. з кожного.
Представник позивача в судове засідання не з»явився, на адресу суду надійшла заява, в якій позивач просить провести судовий розгляд за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.66).
За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду судом повідомлені належним чином За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомили, а тому суд визнав причини їх неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача в своїй заяві.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Відповідно до п.5.1 кредитного договору, відповідач ОСОБА_2 зобов»язалась здійснювати безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та остаточне погашення кредиту до 12.11.2017 року (включно) на рахунок; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів у попередньому місяці на рахунок; сплату комісій в сумах та строки згідно з додатками № 2, 3 кредитного договору.
Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується заявами на видачу готівки та випискою по рахунку (а.с.14, 15-17).
Також, 23.11.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, між позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до п.3.1 якого, предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, загальною площею 51,50 кв.м., жилою площею 29,80 кв.м., що розташована: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям в рівних частках кожному на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Українською біржею «Десятинна» від 14.12.1999 року за реєстровим номером 3814-Б/758, архівна копія якого видана Державним архівом м.Києва 26.10.2007 року, зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 02.11.2007 року та записано в реєстрову книгу № д.1021-161 за реєстровим номером 6122 (а.с.37-42, 47-51).
14.05.2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача перед позивачем, встановивши, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 412133, 52 грн.; розмір заборгованості, строк сплати якої настав, складає 4719, 04 грн. та 4719,04 грн. - заборгованість з погашення процентів.
Згідно п.1.3 цієї додаткової угоди, з 14.05.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв»язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.
Також, відповідно до п.2 даної додаткової угоди, тимчасово на період з 14.05.2009 року до 14.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до цієї додаткової угоди та її невід»ємною частиною (а.с.32-33, 34-36).
Позивачем свої зобов'язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, в той, як відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість.
Станом на 16.02.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 складає 766702, 23 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 416268, 38 грн., в тому числі прострочена заборгованість - 273911, 76 грн.; заборгованість за відсотками - 350433, 85 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 350280, 30 грн. (а.с.9-13).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В порядку ст. 589 ЦК України, ст.ст. 12,33 Закону України «Про іпотеку», за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставного майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення мають місце в ст. 33 Закону України «Про іпотеку».
Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги:
а) усі боргові зобов»язання, не сплачені позичальником (іпотекодавцем), в тому числі заборгованість по овердрафту;
б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов»язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотеко держателем в зв»язку з реалізацією його прав за цим договором.
Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин:
а) несплати позичальником (іпотекодавцем) іпотеко держателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, яку встановлено в кредитному договорі;
б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов»язань за ст.5 цього договору;
в) інших обставин, передбачених чинним законодавством України, кредитним договором і цим договором.
Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Вказаний порядок надсилання вимоги про усунення порушень умов кредитного договору позивачем був дотриманий та на виконання вказаних вимог закону позивачем на адресу відповідачів було надіслано вимоги про усунення порушень, що підтверджується матеріалами справи (а.с.43-44, 45-46). Проте, вказані у вимозі порушення відповідачами усунуто не було.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки і пред'явлення позову про звернення стягнення є обґрунтованим.
07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-VII), відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для жилого будинку.
Статтею 3 Закону зазначено, що цей закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (будуть нараховані) на таку основну суму заборгованості.
В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов»язання (п.2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).
Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов»язання, а не звільнення від його виконання.
Відтак, мораторій на стягнення майна, установлений ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов»язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року №6-57цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів.
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 5750, 27 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 589, 590, 611, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: