У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Шаховніна М. О. , розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Одночасно із позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_3 в межах суми ціни позову.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутність сторін відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Системний аналіз ст. 151-153 ЦПК України дає підстави вважати, що заява про забезпечення позову повинна розглядатися негайно, а відтак суд позбавлений можливості витребування будь-яких доказів.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Крім того, ст. 152 ЦПК України допускає накладення арешту на майно лише у разі, якщо воно належить відповідачу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову, представником позивача не зазначено, на яке саме майно необхідно накласти арешт та не надано доказів наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна.

Крім того, позивачем не обґрунтовані підстави, з яких він вважає, що існує реальна загроза неможливості виконання рішення суду про відшкодування шкоди, у разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, що належать ОСОБА_3

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня отримання її копії.

СуддяМ. О. Шаховніна