20.10.2016 637/839/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2016 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю: секретаря - Кучер А.Ю.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т.Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 серпня 2016 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на будинок, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивача та її представник яка діє на підставі довіреності прохали суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_2, яка була матірю позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок №5 , загальною площею 103.4 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 Згідно свідоцтва про права на власності на житло НОМЕР_1 ,виданого відділом управління майна району Шевченківської районної державної адміністрації 28 листопада 1996 року ОСОБА_3, ОСОБА_3,ОСОБА_4, даний будинок належав на праві спільної часткової власності на 1/3 часини ,кожному. ІНФОРМАЦІЯ_2, помер батько позивача ОСОБА_3, а згодом ІНФОРМАЦІЯ_3, помер брат ОСОБА_5 Після їх смерті спадщину на житловий будинок фактично прийняла мати позивача ОСОБА_3, так як проживала та була зареєстрована в зазначеному житловому будинку,.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок в цілому. Заповіту померла не залишила . Вона вчасно звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, але їй було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (свідоцтва про право власності) , яке було втрачено при невідомих обставинах.

Не маючи змоги надати нотаріусу весь перелік документів необхідний для оформлення її права на спадщину в повному обсязі, позивач змушена звернутись до суду з даною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на зазначене вище майно в порядку спадкування за законом , після смерті матері.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заява про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення позивача,представника позивача, свідків перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Зі змісту свідоцтва про народження (НОМЕР_2, виданого Шевченківським РАГС Харківської області від 25 лютого 1968 року), вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_6, її батьками в вищевказаному свідоцтві вказані відповідно: ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва (НОМЕР_3, виданого Шевченківським РАГС Харківської області від 23 серпня 1986 року) позивач за справою зареєструвала шлюб 23 серпня 1986 року, набула прізвища - ОСОБА_1.

Свідоцтва про смерть (НОМЕР_4 від 18 березня 2000 року виданого Шевченківським ВРАГС Харківської області, НОМЕР_5 від 10 серпня 2002 року виданого відділом РАГС Шевченківського РУЮ Харківської області, та НОМЕР_6 від 10 лютого 2011 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської обалсті), засвідчують ,що батько позивача - ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, брат позивача - ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та мати позивача - ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 28 листопада 1996 року, вбачається, що ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1

Відповідно технічного паспорту на житловий будинок (зареєстрованого в КП Шевченківське БТІ за №2/172 від 30 грудня 2005 року), домової книги, мати позивача - ОСОБА_2, проживала разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та сином - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в будинку АДРЕСА_1

Листом №185/01-08 Печенізька державна нотаріальна контора Харківської області від 01 вересня 2016 року повідомила, що після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, 02 серпня 2011 року Шевченківською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №74/2011 року по зверненню про прийняття спадщини за законом доньки - ОСОБА_1. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, який залишився після смерті ОСОБА_3 - відмовлено, так як відсутні оригінали документів на майно та запропоновано для вирішення даного питання (визнання права власності) звернутися до суду.

Оголошення в місцеву газету «Краєвид» від 22 серпня 2015 року, в №№ 67-68 (1581-1582) засвідчує факт того, що вищевказане свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 28 листопада 1996 року було втрачено.

Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Пунктом 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від травня я2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство , зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР.

Часом відкриття спадщини згідно ст. 525 Цивільного кодексу УРСР, визнається день смерті спадкодавця . Враховуючи те, що батько та брат позивача померлі у до 2004 року відповідно, до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частинах діти, подружжя , батьки.

Статтею 533 Цивільного кодексу УРСР передбачено ,що предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

За правилами ст. 548 Цивільного кодексу УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Враховуючи що на час смерть чоловіка та сина ОСОБА_3 , була зареєстрована та мешкала разом зі спадкодавцями , інші спадкоємці право на спадщину не пред'являли, суд дійшов до висновку,що вона фактичний вступила в управління та володіння спадковим майном . Цей факт в судовому засіданні засвідчили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відносини спадкування ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулюються Цивільним кодексом , який набрав чинність 1 січня 2004 року.

Спадкування за правилами ст.1217 Цивільного кодексу України здійснюється за законом та заповітом.

До складу спадщини за правилами ст. 1217 Цивільного кодексу України входять усі права та обов'язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Оцінівши надані докази у їх сукупності, та надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за нею права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 524,529,548,549 Цивільного кодексу УРСР, ст. 16, 1216, 1217,1218, 1261, 1223, 1268, Цивільного кодексу Укараїни,ст. 41, 55 Констуція України , суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ