АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Арбо Фінанс», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів в частині недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.07.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Арбо Фінанс», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів в частині недійсними повернуто позивачеві для подання до належного суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Зазначає, що предметом даного позову є визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, а не визнання недійсними договорів іпотеки, за якими передано право вимоги. Відповідно до договорів іпотеки їх предметом були майнові права на незакінчену будівництвом нерухомість, які не є такими, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим та вони не підлягають державній реєстрації, а тому майнові, що були передані за договором про відступлення права вимоги не є нерухомим майном.

А тому, вказаний позов за підсудністю не відноситься до позову, який має розглядатися за правилами ст.114 ЦПК України.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав наведених в ній.

Відповідачі: ТОВ «Арбо Фінанс», ОСОБА_3 та третя особа: ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання її до належного суду суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Солом'янському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 115 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стаття 114 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

Положеннями частин 1, 2 ст.181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, a також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Колегія суддів вважає, що правила виключної підсудності, визначені ч.1 ст.114 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів щодо: - будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо), наприклад, право власності на нерухоме майно тощо; - речових (майнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно (право володіння, користування тощо), а також про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, визнання недійсним договору купівлі продажу будинку, розірвання договору оренди нерухомого майна у зв'язку з невиконанням стороною договору, переводу прав покупця нерухомого майна, стягнення заборгованості з орендної плати за користування нерухомим майном тощо.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у своїй позовній заяві просить визнати недійсними:

договір про відступлення прав вимоги від 14.06.2016 року, який був укладений між ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» та ОСОБА_3 в частині передачі прав вимоги за кредитним договором №08-038/387 від 07.08.2007 року та договір про відступлення права вимоги від 14.06.2016 року, який був укладений між ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» та ОСОБА_3 в частині передачі прав вимог за іпотечним договором №02-038/717 від 17.08.2007 року та іпотечним договором №02-038/715 від 07.08.2007 року. Отже, позивач просить визнати недійсними договори про відступлення права вимоги щодо предмета іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що предметом іпотечного договору №02-038/717 від 07.08 2007 року є майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а також предметом іпотечного договору №02-038/715 від 07.08.2007 року є майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний спір стосується нерухомого майна і підлягає розгляду за правилами виключної підсудності відповідно до вимог ч.1 ст.114 ЦПК України

Доводи апелянта про те, що дана справа підсудна Солом'янському районному суду м. Києва колегія суддів відхиляє, оскільки статтею 114 ЦПК України визначені правила виключної підсудності і до таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 11.07.2016 року про повернення позовної заяви постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді