Справа № 529/994/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є

при секретарі Кривенко Р. С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області про встановлення факту місця відкриття спадщини, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 1985 року в смт. Диканька Диканського району Полтавської області помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння, що складається з житлового будинку позначеного літ. Б-1, сараїв літ. б1, Г, погреба літ. б2, вбиральні літ. В, огорожі № 1, воріт огорожі № 2, яке розташоване по вул. Горького, 26, в смт. Диканька Диканського району Полтавської області.

Вказуючи на те, що при оформленні спадкових прав на вищевказане спадкове майно було виявлено відсутність правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, що перешкоджає їй, як єдиній спадкоємниці за законом після смерті батька ОСОБА_2 розпоряджатися спадковим майном вцілому на власний розсуд, позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на вказане спадкове нерухоме майно після смерті ОСОБА_3

Крім цього, позивач звернувся з позовною вимогою якою просить суд щоб встановили факт визначення місця відкриття спадщини, так як домова книга, що підтверджувала факт реєстрації місця проживання не збереглася, а поновлена книга містить записи починаючи з 1996 року. Відповідно до повідомлення Управління Державної міграційної служби в Полтавській області інформація про реєстрацію чи зняття з реєстрації померлого відсутня.

Також, позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер 06. 05. 1985 року у вигляді вказаного вище майна. Дану вимогу було обгрунтовано тим, що житловий будинок, який розташований по вул. Горького, 26, в смт. Диканька, був набутий померлим на підставі свідоцтва про право власності, але сам оригінал даного свідоцтва не зберігся і тому реєстрації права власності на даний житловий будинок в бюро технічної інвентаризації померлим не здійснювалась. Так, після смерті ОСОБА_2 позивач постійно доглядав за вказаним майном, вів господарство двору, проводив відповідні будівельно-ремонтні роботи. Позивачем постійно оплачувалися послуги з газопостачання, енергопостачання, тим самим здійснював управління та володіння спадковим майном, що є одним із шляхів прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити виходячи із пояснень даних нею у судовому засіданні та наявних доказів у матеріалах справи.

Представник відповідача Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області в судове засідання не зявився, до суду він надіслав лист про визнання позову та відсутність заперечень проти задоволення позову, а також просив розгляд справи провести у відсутність їхнього представника.

Представник третьої особи Диканської державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання також не зявився, а до суду надіслав лист про відсутність заперечень проти задоволення позову та просив розгляд справи провести у його відсутність.

Враховуючи те, що позивач свій позов підтримала, відповідач його визнав, а третя особа по справі проти задоволення позову не заперечувала, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, опитавши в судовому засіданні свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, після смерті 06 травня 1985 року ОСОБА_2 залишилося спадкове нерухоме майно, розташоване на території Диканської селищної ради, яке складається з будинковолодіння, що складається з житлового будинку позначеного літ. Б-1, сараїв літ. б1, Г, погреба літ. б2, вбиральні літ. В, огорожі № 1, воріт огорожі № 2, яке розташоване по вул. Горького, 26, в смт. Диканька Диканського району Полтавської області.

Крім цього, було встановлено, що домова книга, що підтверджувала факт реєстрації місця проживання не збереглася, а поновлена книга містить записи починаючи з 1996 року. Відповідно до повідомлення Управління Державної міграційної служби в Полтавській області інформація про реєстрацію чи зняття з реєстрації померлого відсутня.

Далі, було встановлено, що житловий будинок, який розташований по вул. Горького, 26, в смт. Диканька, був набутий померлим на підставі свідоцтва про право власності, але сам оригінал даного свідоцтва не зберігся і тому реєстрації права власності на даний житловий будинок в бюро технічної інвентаризації померлим не здійснювалась. Так, після смерті ОСОБА_2 позивач постійно доглядав за вказаним майном, вів господарство двору, проводив відповідні будівельно-ремонтні роботи. Позивачем постійно оплачувалися послуги з газопостачання, енергопостачання, тим самим здійснював управління та володіння спадковим майном.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української УРСР.

Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Положеннями статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилася.

Відповідно до ст. 533 ЦК УРСР предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Як вбачається з положень п. 113 Інструкції вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18/5 від 14. 06. 1994 р., яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07. 07. 1994 р. за № 152/361 та була чинна до 03. 03. 2004 року, тобто в час видачі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки виданої Диканською державною нотаріальною конторою позивачка не змогла отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у зв'язку з тим, що на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ.

Так, під час оформлення права власності на спадкове майно у вигляді будинковолодіння було виявлено відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на дане майно.

Про те, що позивач проживала у вищевказаному житловому будинку як до, так і після смерті батька ОСОБА_2, а також те що позивач дійсно за весь час проживання у вищевказаному будинку проводила ремонти та все інше підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У разі відсутності документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, заявник має право звернутися до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до свідоцтві про смерть ОСОБА_2 вказано, що місцем його смерті є смт. Диканька Диканського району Полтавської області.

Крім цього, відповідно до довідки виданої філією «Диканського райавтодору» вбачається, що померлий ОСОБА_2 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 та працював в Диканській районній дорожній ремонтно-будівльній дільниці з 18. 02. 1974 року по 06. 05. 1985 року.

За життя, нині померлий ОСОБА_2, не встиг вирішити питання щодо оформлення та реєстрації документів про право власності на вказане спадкове нерухоме майно у зв'язку із відсутньою реєстрацією на будинковолодіння, так як помер 06. 05. 1985 року, а смерть людини не може бути передбачуваною.

Судом встановлено, що померлий та позивач дійсно були батьком та донькою, і так як після смерті батька позивач не подала заяву про відмову від спадщини, то відповідно до положень ч. 2 ст. 1268 ЦК України вона є такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька у вигляді вказаного вище майна.

Оскільки, померлий ОСОБА_2 належним чином не здійснив реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно у вигляді будинковолодіння, так як помер, однак, вказане вище майно є спадковим. Тому, відповідно до положень ст. ст. 392, 1296, 1299 ЦК України, за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на вказане вище майно з реєстрацією цього права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 392, 1220, 1221, 1296, 1299 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130 ч. 4, 174 ч. 4, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт місця відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 06 травня 1985 року, є селище Диканька, Диканського району, Полтавської області.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, 27. 02. ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер 06 травня 1985 року у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Диканька Полтавської області, по вул. Горького, 26.

Визнати за ОСОБА_1, 27. 02. ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді житлового будинку позначеного в технічній документації літ. Б-1, сараїв літ. б1, Г, погреба літ. б2, вбиральні літ. В, огорожі № 1, воріт огорожі № 2, яке розташоване по вул. Горького, 26, в смт. Диканька Диканського району Полтавської області, як за спадкоємцем такого майна після померлого батька ОСОБА_2, який помер 06 травня 1985 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: