20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., МартинюкаВ.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», ОСОБА_6, про встановлення нікчемності правочину,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» (далі - ТОВ «ІЛК «Рента») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», ОСОБА_6, про встановлення нікчемності правочину.
На обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень зазначало, що ТОВ «ІЛК «Рента» належать на праві власності нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 1,4468 га. Рішенням сесії Харківської міської ради від 24 жовтня 2012 року вказана земельна ділянка була надана ТОВ «ІЛК «Рента» строком до 01 жовтня 2017 року. На початку листопада
2012 року ТОВ «ІЛК «Рента» розроблено та узгоджено у встановленому законом порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки на місцевості. На даній земельній ділянці також розташована залізнична колія, яка визначена як об'єкт № ТП-2009-023, та примикає стрілкою № 136 до 1-ої ходової колії ХФ ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» при станції Харків-Балашовський Південної залізниці. Під'їзна колія має колійний розвиток у складі трьох колій, трьох технологічних проїздів, одного стрілочного переводу, загальною довжиною 518,5 м., площею майже 1500 кв. м., була збудована у 2006 році.
У липні 2014 року до ТОВ «ІЛК «Рента» листом звернувся
ОСОБА_4, який зазначив, що він є власником залізничної під'їзної колії, та запропонував придбати її в нього. На підтвердження свого права власності на об'єкт надав копію договору купівлі-продажу майна від 05 вересня
2011 року. Водночас ОСОБА_4 з'являвся на території об'єкту та висловлював бажання її демонтувати. ТОВ «ІЛК «Рента» вважає, що усі намагання ОСОБА_4 в частині демонтування залізничної під'їзної колії чи спроби її продажу не мають жодних законних підстав, порушують приписи чинного законодавства, а оспорюваний договір купівлі-продажу майна від 05 вересня 2011 є нікчемним. Ураховуючи викладене, позивач просив встановити нікчемність правочину - договору купівлі-продажу майна від 05 вересня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та стягнути судові витрати.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено. Встановлено нікчемність договору купівлі-продажу майна від 05 вересня 2011 року, укладеного між

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 листопада

2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від

28 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із положень ч. 1 ст. 181, ст. ст. 182, 215 ЦК України, зокрема те, що договір купівлі-продажу укладений 05 вересня 2011 року між ОСОБА_5 (продавець) та

ОСОБА_4 (покупець) у простій письмовій формі. Крім того, вказаний договір не містить жодного підтвердження державної реєстрації переходу права власності на нерухомі речі. Водночас і його проста письмова форма суперечить вимогам ст. 657 ЦК України, яка встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судами встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. 09 серпня 2012 року, реєстровий № 1619, ТОВ «ІЛК «Рента» належать на праві власності нежитлові будівлі: літ. АЕ-1 загальною площею 26,6 кв. м., літ. Ю-1 загальною площею 2 597,9 кв. м., літ. Я-2 загальною площею 119,7 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 1,4468 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Право власності на зазначені нежитлові будівлі зареєстровано в КП «ХМ БТІ».

Вказані нежитлові будівлі передано покупцю ТОВ «ІЛК «Рента» продавцем ПАТ «Марфін Банк» на підставі акта прийому-передачі обʼєкта нерухомого майна.

Рішенням 20 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24 жовтня 2012 року № 896/12 «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та споруд» ТОВ «ЛК «Рента» надано в оренду строком до 01 жовтня 2017 року земельну ділянку площею 1,4468 га за рахунок земель промисловості по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) в межах, які визначені актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості, реєстраційний від 08 червня 2012 року

№ 514/12.

ТОВ «ІЛК «Рента» на початку листопада 2012 року розроблено та узгоджено у встановленому законом порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки на місцевості.

На даній земельній ділянці також розташована залізнична колія, яка визначена як об'єкт № ТП-2009-023 та примикає стрілкою № 136 до 1-ої ходової колії ХФ ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» при станції Харків-Балашовський Південної залізниці. Під'їзна колія має колійний розвиток у складі трьох колій, трьох технологічних проїздів, одного стрілочного переводу, загальною довжиною 518,5 м., площею майже 1500 кв. м., була збудована у 2006 році.

25 липня 2014 року на адресу ТОВ «ІЛК «Рента» надійшов лист

ОСОБА_4 із пропозицією придбати залізничну під'їзну колію, надано підтвердження права власності на об'єкт, а саме копію договору купівлі-продажу майна від 05 вересня 2011 року.

Оспорюваний правочин укладений у простій письмовій формі

05 вересня 2011 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець). Предметом даного договору є майно, яке знаходиться на території земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, а саме: ємкості для зберігання сипучих матеріалів об'ємом 15 куб. м. в кількості 3 штук; залізничні ворота в кількості 2 штук; сторожка цегляна площею 8,5 кв. м.; залізнична колія (рейка) колії

№ № 26, 28-1037 пог. м.; стрілка № 136 Ш-1530 мм - 1 шт.; стрілка № 138 Ш-1545 мм - 1 шт.; залізничні шпали - 980 шт.

Право власності на вказане майно не зареєстровано за покупцем ОСОБА_4 в установленому законом порядку.

Крім того, встановлено відсутність доказів реєстрації вказаного майна продавцем ОСОБА_5

ТОВ «ІЛК «Рента» вказує, що під'їзні залізничні колії є по своїй суті інженерними спорудами, призначеними для транспортування вантажів та відносяться до нерухомого майна. Тобто, залізнична колія є невід'ємною частиною цілісного майнового комплексу .

Також судами було встановлено, що після укладення договору купівлі продажу майже через три місяці ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому, Верховний Суд України у своєму узагальненні від

24 листопада 2008 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначав, що згідно зі ст. ст. 215, 216 ЦК України суди вправі з дотриманням правил підсудності розглядати позови про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності; про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків його недійсності. Звернутися з вимогою про встановлення нікчемності правочину позивач вправі, якщо є спір про наявність або відсутність такого факту. Звернення окремо з такою вимогою, без застосування наслідків недійсності правочину, є правом позивача, тому у випадку пред'явлення такої вимоги, вона підлягає розгляду з констатацією в резолютивній частині рішення факту нікчемності правочину або відмови в цьому.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що залізнична колія є господарською спорудою, нерозривно пов'язаною із земельною ділянкою, на якій вона розташована, так як встановлена на спеціальному насипу. Переміщення елементів залізничної колії із земельної ділянки призводить до повної зміни цільового призначення такого майна, втрати назви цього майнового об'єкту та його знецінення. Крім того, суди встановили, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 05 вересня

2011 року не містить жодного підтвердження державної реєстрації переходу права власності на нерухомі речі. Водночас і його проста письмова форма суперечить вимогам ст. 657 ЦК України, яка встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а тому суди дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», ОСОБА_6, про встановлення нікчемності правочину залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік