Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1506/15-ц Головуючий у 1-й інст. Сульженко Л. П.
Категорія 50 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Зарицької Г.В.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом. Зазначила, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2015 року, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 ухиляється від надання допомоги в добровільному порядку. Зазначає, що відповідач є працездатним, офіційно працює слюсарем по ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів ДП «Обєднана гірничо-хімічна компанія» Філія «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» та має постійний дохід, інших стягнень за виконавчими документами, інших утриманців та осіб, які потребують його догляду, не має. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому працювати не має змоги. Виходячи із наведеного, просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 25.11.2015 року і до її повноліття, та на своє утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи із 25.11.2015 року і до досягнення дитиною 3 років.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року позов задоволено частково стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 25.11.2015 року і до її повноліття, та на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи із 25.11.2015 року і до досягнення дитиною 3 років, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання та вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення скасувати в частині задоволених вимог на утримання дружини та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку. Зазначає, що судом не було в повній мірі враховано його матеріальний стан, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 75 СК Уураїни дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений в разі зміни матеріального стану когось із сторін.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 07 лютого 2015 року (а.с. 19), від якого мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 працює слюсарем по ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів ДП «Обєднана гірничо-хімічна компанія» Філія «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат», та має середню заробітну плату з урахуванням утримань близько 2746,13 грн. (а.с. 18).

ОСОБА_2 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається, що позивачка отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., за рішенням суду аліменти на утримання дитини у розмірі ? всіх видів заробітку, добровільно надає щомісяця грошову допомогу у сумі 500 грн., крім того має кредитну заборгованість у розмірі 5165,03 грн., тому вважає, що судом не враховані зазначені обставини при визначенні розміру аліментів на утримання дружини (а.с. 30-32).

Проте суд не може взяти до уваги зазначені доводи апелянта, оскільки першочергове цільове призначення коштів, які отримує позивачка на дитину спрямоване на утримання доньки та не може бути враховано як утримання дружини. Посилання апелянта про те, що він надає щомісячну добровільну допомогу у розмірі 500 грн. є безпідставними, оскільки всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами, і заперечуються позивачкою.

Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку (а.с. 20); офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, інших утриманців не має, тому суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про його спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи, не спростовують таких висновків суду, оскільки ОСОБА_3 є працездатною особою, протипоказань щодо тяжкої фізичної праці не має. За таких обставин він взмозі винайти більш оплачувану роботу або працювати додатково, щоб забезпечити нормальне утримання своїх дитини та дружини. Розмір аліментів, визначений судом 1-ї інстанції не є завищеним або необґрунтованим, оскільки потреби на харчування, одяг, засоби гігієни, ліки, памперси є значно більшими. Крім того, стягнута судом сума аліментів на утримання дитини та дружини менша 50% заробітної плати відповідача та відповідає його рівню матеріального забезпечення.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ї інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: