У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2016 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій він просить в порядку забезпечення позовних вимог його довірителя про стягнення заборгованості за договором позики з відповідача, накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 Мотивує вимоги заяви тим, що 30.05.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала в борг від позивача грошові кошти в розмірі 5 000 000.00 грн., які зобов»язалася повернути в строк до 30.07.2016 року включно. Станом на 10.10.2016 року відповідач взяті на себе зобов»язання за договором позики не виконала, грошові кошти отримані в борг позивачу не повернула, зустрічей з ним уникає. З огляду на наведене вище та відсутність у відповідача наміру в позасудовому порядку вирішити спір та повернути позивачеві отримані в борг грошові кошти, позивач вважає, що його порушене право може бути відновлене лише в судовому порядку шляхом ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача на його користь загальної суми заборгованості в розмірі 5 000 000,00 гривень. Однак, для забезпечення виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог позивача та реального стягнення з відповідача грошових коштів в загальному розмірі 5 000 000,00 гривень, представник позивач просить суд про накладення арешту на майно відповідача, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що належить останній на праві власності.

Відповідно до частин 1,2,3 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої уповноваженим представником позивача, відповідачеві ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Крім того, в заяві про забезпечення позову представник позивача вказує на те, що позивачем в мережі Інтернет було переглянуто оголошення про продаж та встановлено факт наявності на сайтах з продажу нерухомості оголошення про реалізацію квартири АДРЕСА_1 за ціною 50 000.00 доларів США.

Пунктом 1 частиною першою статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, з огляду на зазначене вище, можна дійти висновку, що відповідач здійснює продаж належного їй майна, а тому до ухвалення судового рішення по даній справі, в разі задоволення позовних вимог позивача та набрання ним законної сили, відповідач може реалізувати належне їй нерухоме майно, що значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Однією із умов вжиття заходів забезпечення позову, яка визначена частиною 3 статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем по даній цивільній справі заявлена вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 5 000 000,00 гривень.

Як вбачається з доданих до заяви про забезпечення позову матеріалів, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка сформована 10.10.2016 року представником позивача, вартість квартири АДРЕСА_1 становить 57 246.00 грн. В оголошеннях з продажу вказаної квартири її вартість визначена в розмірі 1 292 000.00 грн. Сума заявлених позивачем вимог складає 5 000 000.00 грн., що є значно більшим, ніж вартість об»єкту нерухомого майна, на який позивач просить накласти арешт для забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та про можливість її задоволення.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України,Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред»явлення ухвали до виконання 1 рік.

Суддя