Номер провадження: 22-ц/785/666/16
Головуючий у першій інстанції Семенюк Л.А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення зі зняттям з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

04.09.2014 року, публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління (далі-Банк) звернулось із позовом до відповідача, і, остаточно уточнивши вимоги просить: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу будинка АДРЕСА_1 з передачею предмета іпотеки в управління Банку, визнати вищим пріорітет Банка і виселити відповідача зі спірного будинка без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Позов обгрунтовано тим, що між Банком і ОСОБА_3. 09.10.2008 року укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3. отримала кредит у сумі 135 000 гривень на строк до 09.10.2018 року під 21% річних. У забезпечення виконання кредитного договору, 09.10.2008 року Банк і відповідач уклали іпотечний договір, предметом якого є спірний будинок. Станом на 06.10.2014 року ОСОБА_3. має заборгованість зі сплати кредиту, процентів, крім того, позивач нарахував пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання, інфляційні втрати та 3% річних за невиконання зобов'язання у зв'язку з чим загальна сума заборгованості складає 218 183,27 гривень.

Посилаючись на порушення позичальником умов зобов'язання і чинність умов іпотечного договору, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.12.2014 року позов задоволено: суд звернув стягнення на предмет іпотеки, визнав вищий пріорітет Банка і виселив відповідача з житлового будинка без надання іншого жилого приміщення. З відповідача на користь Банка суд стягнув судові витрати.

В апеляційний скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з'ясування обставин справи і невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне визначення розміру заборгованість у зв'язку зі сплатою заборгованості у сумі 89 217 гривень, відсутність підстав для виселення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.02.2015 року року у позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.06.2015 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 17.02.2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У засіданні колегії судідв: представник відповідача скаргу підтримав; представник Банка скаргу не визнала. Відповідач ОСОБА_2.і третя особа у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції у частині виселення без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, а у частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Банк, остаточно уточнивши вимоги, зокрема просив звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1, виселити відповідача зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку з тих підстав, що позичальник ОСОБА_3. порушила умови зобов'язання і станом на 06.10.2014 року має заборгованість з повернення кредиту та відсотків, крім того, за порушення умов зобов'язання нараховані пеня, інфляційни втрати і 3% річних, а всього загальна сума заборгованості складає 218 183,27 гривень (а.с.2-4, 85-87).

Між сторонами виникли правовідносини із зобов'язань, які регулюються нормами ЦК України і законом України "Про іпотеку".

Встановлено, що 09.10.2008 року між Банком і ОСОБА_3. укладено кредитний договір, на підставі якого позичальник отримала кредит у сумі 135 000 гривень під 21% річних на строк до 09.10.2018 року (а.с.5-7,20,49).

09.10.2008 року, у забезпечення виконання кредитного договору від 09.10.2008 року, між Банком і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, при цьому іпотечний договір вчинено за письмовою згодою дружини відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (а.с.8-11,16,17,79).

Відповідно до ст. 39 ч.2 Закону України "Про іпотеку", одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя, приймає рішення про виселення осіб, які проживають у будинку або житловому приміщенні.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно зі ст. 40 ч.1 Закону України "Про іпотеку" і ст. 109 ЖК України, є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у жилому приміщенні.

У розумінні ст. ст. 39,40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 ЖК України, особам, які виселяються із жилого будинку /жилого приміщення/, яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у разі, коли іпотечне житло було придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинно бути зазначено у рішенні суду (правовий висновок Верховного Суду України у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації від 18.03.2015 року).

Позовна заява Банка не зазначає про виселення відповідача зі спірного будинка, який є предметом іпотеки і не був придбаний за рахунок кредита, з наданням іншого постійного житла.

У засіданні колегії суддів представник Банка пояснила, що Банк не може визначити інше постійне житло відповідача у зв'язку із його виселенням, тому просила виселити відповідача без надання іншого жилого приміщення. Зважаючи на те, що предмет іпотеки не був придбаний за рахунок кредита, позовна заява не зазначає про виселення відповідача з наданням йому іншого конкретного постійного житла, суду апеляційної інстанції не надано докази на підтвердження вимог у частині виселення з наданням іншого постійного житла, колегія суддів відмовляє у позові про виселення без надання іншого житла.

Вимоги Банка у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 ч.1 п.2 Закону України "Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, зокрема, про виселення.

Рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_3. належним чином не виконала умови зобов'язання за кредитним договором від 09.10.2008 року і станом на 06.10.2014 року має заборгованість у сумі 218 183,27 гривень, яка складається із: простроченого основного боргу у сумі 49 498,96 гривень; прострочених процентів за користування кредитними коштами у сумі 66 785,63 гривень; пені за прострочення основного боргу у сумі 28 614,63 гривень; пені за прострочення процентів у сумі 47 203,23 гривень; інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом у сумі 14 721,21 гривень; інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у сумі 3 615,01 гривень; 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 4 689,61 гривень і 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у сумі 3 054,99 гривень (а.с.87-95).

У розумінні ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений зобов'язанням строк і відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. 625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

У разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки /ст. 33 ч.1 Закону України "Про іпотеку"/.

Сторони іпотечного договору визначили, що у разі порушення освного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає позичальнику і іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором забезпеченого іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, при цьому, реалізація предмета іпотеки може здійснюватись з прилюдних торгів, відповідно до умов договору та у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" (розділ 4 іпотечного договору, а.с.9 зворот,10).

18.07.2014 року Банк надіслав позичальнику ОСОБА_3. і її майновому поручителю ОСОБА_2 письмові вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, при цьому, письмова вимога містить застереження про те, що у разі непогашення заборгованості протягом 30 днів Банк буде вирішувати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.18,19).

Письмова вимога від 18.07.2014 року отримана ОСОБА_3. 25.07.2014 року, а ОСОБА_2 26.07.2014 року (а.с.18 зворот, 19 зворот).

У разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду слід зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, відповідно до ст.38 ч.1 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю (ст. 39 Закону України "Про іпотеку").

Зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_3. порушила умови зобов'язання і допустила заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що: розмір заборгованості визначено неправильно, зокрема до розрахунку не включено платіж у сумі 89 217 гривень, сплачений позичальником ОСОБА_3. 07.08.2014 року на підставі рішення суду від 05.03.2013 року; Банк офіційно не попереджав відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки - не заслуговують на увагу.

18.07.2014 року Банк надіслав відповідачу письмову вимогу про необхідність звільнення жилого приміщення з повідомленням про те, що боржник ОСОБА_5належним чином не виконує кредитний договір, станом на 31.05.2014 року має місце заборгованість у сумі 260 793,47 гривень і у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, Банк може звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.03.2013 року із позичальника на користь Банка стягнута заборгованість у сумі 100 080,65 гривень за період з 01.03.2009 року по 30.06.2012 року, з яких: 82 880,99 гривень заборгованість по відсоткам, а 17 199,66 гривень пеня (а.с.50-52).

Зазначене рішення виконувалось примусово, зокрема 10.09.2014 року до Банка надійшло 59 661,92 гривень на погашення кредиту і 21 444,47 гривень на погашення процентів.

У зв'язку із частковим погашенням боргу у жовтні 2014 року, Банк зменшив розмір позовних вимог, і, з врахування суми 81 106,39 гривень, станом на жовтень 2014 року розмір заборгованості становить 218 183,27 гривень (а.с.88-90).

Інших, правових доводів у частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі стосовно розрахунків заборгованості по кредиту, процентам, пені, інфляційним втратам та 3% річних, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині виселення зі зняттям з реєстраційного обліку не відповідає вимогам закону, а рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки постановлено із дотриманням вимог закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині виселення зі зняттям з реєстраційного обліку підлягає скасуваню з ухваленням нового рішення, а у частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.2, 308, 309 ч.1 п. п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської

області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року у частині виселення ОСОБА_2без надання іншого жилого приміщення і зняття з реєстраційного обліку - скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії у позові до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року у частині звернення стягнення на предмет іпотеки і визнання вищим пріоритету - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич