Провадження № 2/127/5724/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27 жовтня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Поливаній Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зняття арешту з житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 807 від 15 квітня 1998 року позивачу, ОСОБА_2 належить 3/50 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73.

Власником інших 47/50 домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 806 від 15 квітня 1998 року являлась мати позивача, ОСОБА_4, яка 04 червня 2016 року померла.

Позивач являється спадкоємцем 1-ї черги після смерті ОСОБА_4, спадщина була прийнята позивачем шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори у передбаченому законом порядку.

Позивач зазначає, що після прийняття спадщини йому від нотаріуса стало відомо, що на житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73, накладено обтяження у вигляді арешту.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів такий арешт накладався 11 листопада 1990 року на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці. При цьому, власником житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73, зазначено ОСОБА_3, який станом на 11 листопада 1990 року власником останнього взагалі не являвся.

Позивач стверджує, що про існування зазначеного арешту йому не було нічого відомо до моменту збирання документів та інформації, необхідних для оформлення спадщини. Незважаючи на те, що арешт накладався ще 11 листопада 1990 року, 15 квітня 1998 року право власності на житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73, було безперешкодно оформлено на нових власників, а саме на позивача та на його нині покійну матір. При цьому, у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів запис про арешт житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73, було зареєстровано 13 липня 2007 року, тобто вже після набуття права власності на нього ОСОБА_2 та його матір'ю ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

В судове засідання відповідач, ОСОБА_3, не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин суд розглянув справу у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно Свідоцтва про народження серія ЯХ № 309530, виданого 09 листопада 1949 року, матірю позивача, ОСОБА_2, є ОСОБА_4 (а.с. 6).

На підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 806 від 15 квітня 1998 року, ОСОБА_4 на праві власності належить 47/50 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73 (а.с. 8).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія І-БК № 371392, виданого 05 червня 2016 року, мати позивача, ОСОБА_4 померла 04 червня 2016 року (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 807 від 15 квітня 1998 року, ОСОБА_2 на праві власності належить 3/50 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73 (а.с. 9).

З інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів (а.с. 10), суд вбачає, що арешт на будинок, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, буд. 73 накладено 11 листопада 1990 року на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду міста Вінниці.

Як розяснив Пленум вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Судом встановлено, що позивач являється власником нерухомого майна та набув його на законних підставах, зазначений арешт накладався у період, коли власником нерухомого майна був відповідач по справі, та до моменту набуття позивачем такого права власності, отже наразі зазначений арешт безпідставно перешкоджає Позивачу реалізовувати належне йому право власності у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати суд залишає за позивачем на прохання представника позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з житлового будинку - задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 73, накладений 11 листопада 1990 року, на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці, реєстр номер обтяження: 529 81 91.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: