Ухвала іменем україни
20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 10 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2541258, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок з використанням спеціального платіжного засобу в гривнях та видав картку «VISA Gold CreditCard».

Також 17 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір про внесення змін № 3-0578/13/13-KLCC до договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу

від 10 жовтня 2013 року № 2541258, відповідно до умов якого останньому було відкрито відновлювальну кредитку лінію і встановлено максимальний ліміт кредитування 50 тис. грн зі сплатою процентів за користування строковим кредитом в розмірі 34,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 16 жовтня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов договору станом на 03 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі

80 059 грн 72 коп., з яких: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів - 49 711 грн 72 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 18 525 грн 57 коп.; пеня на прострочену заборгованість за кредитом та відсотками - 11 822 грн 43 коп.

Зменшивши позовні вимоги, ПАТ «Банк Форум» просило суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 64 424 грн 40 коп., з яких: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів - 39 377 грн 34 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 256 грн 76 коп.; пеня на прострочену заборгованість за кредитом та відсотками - 24 790 грн 30 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2015 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за договором банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу від 10 жовтня 2013 року № 2541258 у розмірі 59 451 грн 15 коп., з яких: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів - 39 377 грн 34 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 256 грн 76 коп.; пеня за прострочену заборгованість за кредитом та відсотками - 19 817 грн 05 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, виключено з резолютивної частини рішення суму стягнутої пені у розмірі 19 817 грн 05 коп. та зменшено загальну суму заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» з 59 451 грн 15 коп. до 39 634 грн 10 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції в частині, що залишена апеляційним судом без змін, не оскаржується.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольнивши позов, виходив із того, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами, та пеня, розмір якої суд з урахуванням положення ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшив до 19 817 грн 05 коп.

Апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції та виключивши з резолютивної частини рішення суму стягнутої пені, виходив із того, що підстави для стягнення пені відсутні.

З такими висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням закону та не відповідають матеріалам справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_7 було укладено договір № 2541258 поточного банківського рахунку з використанням спеціального платіжного засобу. 17 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_7 був укладений договір про внесення змін до попереднього договору, яким позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановлено максимальний ліміт кредитування у розмірі 50 тис. грн зі сплатою процентів за користування строковим кредитом у розмірі 34 % річних та строком повернення 16 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 4.8.8. Умов функціонування банківських рахунків, які є невід'ємною частиною Договору про внесення змін № 3-05/8/13/13-КLСС до договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу від 10 жовтня 2013 року № 2541258 за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредиту та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів клієнт сплачує банку неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 03 квітня 2015 року загальна сума заборгованості склала 80 059 грн 79 коп., з яких: 49 711 грн 72 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 18 525 грн 57 коп. - заборгованість за процентами, 11 822 грн 43 коп. - пеня.

Оскільки під час судового розгляду відповідачем було частково погашено заборгованість у розмірі 34 000 грн, банк зменшив розмір заявлених вимог, просив стягнути 39 377 грн 34 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 256 грн 76 коп. - заборгованість за процентами та пеня у розмірі 24 790 грн 30 коп., а всього 64 424 грн 40 коп (а. с. 67).

14 березня 2014 року у ПАТ «Банк Форум» була введена тимчасова адміністрація, в цей же день на рахунок відповідача в ПАТ «Банк Форум» надійшли кошти в сумі 16 171 грн, що позивачем не оспорюється. 20 березня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до ПАТ «Банк Форум» із двома заявами, одна з яких була адресована на ім'я начальника Вінницького відділення банку, друга - на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В заявах відповідач просив зарахувати належні йому кошти, що зберігались в цьому ж банку, як черговий платіж у погашення кредиту, оскільки коштів для цього було достатньо.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, апеляційний суд виходив із того, що банк фактично перешкоджав боржнику виконати свої зобов'язання, зокрема невиконання ним зобов'язань відбулося через прострочення кредитора. Крім того, апеляційний суд зазначив про необґрунтованість доводів позивача про те, що відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можливо було задовольнити заяву відповідача та перерахувати кошти, а також не доведено, що це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 4 ст. 110 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Статтею 93 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено порядок здійснення ліквідатором заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема складання переліку акцептованих банком вимог кредиторів для затвердження Національним банком України.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 96 вищевказаного Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Цим Законом передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів згідно з встановленою черговістю та неприпустимість задоволення вимог кредиторів поза межами ліквідаційної процедури та не передбачено способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом поєднання боржника та кредитора в одній особі.

У пункті 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про зарахування однорідних зустрічних вимог, коли боржник банку одночасно є кредитором банку, під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити із вимог ст. ст. 601-602 ЦК України, ст. ст. 92-96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та враховувати, що цим Законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

З огляду на викладене апеляційний суд детально не перевірив, чи можна вважати непогодження банку на зарахування зустрічних вимог як прострочення кредитора, не дав оцінки тому, чи можливо зарахування зустрічних вимог у процедурі ліквідації банку з посиланням на ст. 602 ЦК України, чи це не призведе до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про банки і банківську діяльність», та відповідно не встановив, чи є підстави для нарахування пені та у якому розмірі.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив; не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення спору, зокрема не перевірив доводів банку про безпідставність зарахування зустрічних вимог ОСОБА_7 та відповідно обґрунтованість стягнення пені.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені (неустойки) не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені (неустойки) за кредитним договором скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська