Справа № 520/9387/16-ц
Провадження № 2/520/4306/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого-судді Прохорова П.А.,
при секретарі Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київський Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,
Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення приналежного йому на підставі рішення суду майна, - будинок № 16, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина з-під арешту, який накладений на майно боржника, ОСОБА_2, Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.08.2012 року, ВП № 33700979, реєстраційний номер обтяження: 12821761.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що він є власником вказаного майна за рішенням суду, що було ухвалено 29.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та яким суд вирішив визнати за позивачем право власності на вказаний будинок, як таке, що набуто позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 06 квітня 2015 року, однак коли він звернувся до державного реєстратора з вимогою про державну реєстрацію зазначеного права власності, йому було відмовлено та розяснено, що на вказане майно зазначеною постановою накладено обтяження, що унеможливлює перереєстрацію відомостей про власника будинку, та рекомендовано звернутись з цього приводу до Державної виконавчої служби або до суду з відповідним позовом про скасування арешту.
З метою позасудового врегулювання спору позивач звернувся до органів виконавчої служби, де дізнався, що спірне обтяження було вжито в рамках виконавчого провадження, бордником у якому був відповідач, та оскільки матеріали такого виконавчого провадження вже знищені за закінченням терміну зберігання, врегулювати питання про скасування такого обтяження у позасудовому порядку можливим не вбачається.
Таким чином позивач вказував, що зазначений будинок ніколи не належав відповідачеві та будь-які підстави для його обтяження за зобовязаннями відповідача відсутні, а також на те, що вирішити питання про скасування спірного обтяження, що порушує його права як власника зазначеного будинку у позасудовому порядку не можливо, а тому, посилаючись на норми законодавства, просив суд задовольнити заявлені ним вимоги у повному обсязі.
В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.
Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Згідно змісту вказаної заяви представник позивача повідомила суд про відсутність у сторони позивача заперечень щодо заочного розгляду справи.
Інші учасники справи про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, жодних заяв, клопотань чи заперечень не надали.
Дослідивши обставини провадження у справі суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для заочного розгляду справи, на підставі наявних серед матеріалів справи документів.
Так, суд вказує, що засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.
Звертаючись до суду за захистом свого права позивач визначає предмет та підстави позову самостійно.
Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні спору зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.
Так, з матеріалів цивільної справи вбачаються належним чином обґрунтованими наступні обставини.
При цьому ОСОБА_3 зазначене спадкове майно належало на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконкомом Київської районної ради народних депутатів 26 липня 1984року.
При цьому на момент видачі вказаного свідоцтва частка ОСОБА_3 складала ?. У наступному, в результаті проведений дій з реконструкції будинку, розмір приналежної їй частки було перераховано , та визначено в розмірі 22/100 часток, що було затверджено Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 07 травня 2012року за №315 «Про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні №1-б по вул. Гаршина».
Наведені обставини випливають з мотивувальної частини вказаного рішення Київського районного суду м. Одеси, що набуло законної сили 15 березня 2016 року, та додаткового доказування не потребують.
Разом з тим з інформаційних довідок №64326838 від 26.07.2016 року та №64324382 від 26.07.2016 року вбачається, що на вказаний будинок в цілому постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02.08.2012 року, ВП № 33700979, з метою забезпечення виконання боржником, ОСОБА_2, його зобовязань, накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 12821761.
Разом з тим наведені інформаційні довідки вказують на відсутність у ОСОБА_2 будь-яких прав власності чи інших майнових прав, щодо будинку під №1-б, розташованого в місті Одесі по вулиці Гаршина.
Разом з тим позивачу вказаним листом було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом про звільнення майна з-під арешту.
Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема на підставі рішення суду.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ особа якій належить майно, на яке накладено арешт, належить може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.
При цьому згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої у п. 2 Постанови пленуму ВССУ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Таким чином суд, встановивши наведені фактичні та правові обставини справи, доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та про необхідність задоволення вимог позову у повному обсязі.
Згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених позивачем судових витрат в розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 10,11, 14, 57-61, 169, 208, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київський Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити будинок № 16, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина з-під арешту, який накладений на майно боржника, ОСОБА_2, Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.08.2012 року, ВП № 33700979, реєстраційний номер обтяження: 12821761.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених судових витрат в розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя П. А. Прохоров