У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 9 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 31 травня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав йому грошові кошти у розмірі 63 700 доларів США, зі сплатою 13 % річних, строком до 26 травня 2017 року. Також, 31 травня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, предметом якого є приміщення будівлі, загальною площею 531,4 кв. м, вбиральня, загальною площею 5,8 кв. м, по АДРЕСА_1.

Позивач указував про те, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2010 року з ОСОБА_4 на користь банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 67 106 доларів 93 центи США, що у еквіваленті становить 530 815 грн 81 коп.

Зазначав, що позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, рішення суду не виконано.

З урахуванням наведеного ПАТ «Укрсоцбанк» просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 31 травня 2007 року, стягнутої рішенням районного суду, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31 травня 2007 року, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 9 грудня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позов пред'явлено до неналежного відповідача та позивачем не надано заяви про заміну відповідача, оскільки в іпотечному договорі та в позові зазначені різні прізвища відповідача.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 31 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав ОСОБА_4грошові кошти у розмірі 63 700 доларів США, зі сплатою 13 % річних, строком до 26 травня 2017 року.

31 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за умовами якого забезпечуються всі вимоги банку, які випливають з вищевказаного кредитного договору, предметом іпотеки є приміщення будівлі, загальною площею 531,4 кв. м, вбиральня, загальною площею 5,8 кв. м, по АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2010 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2007 року у розмірі 67 106 доларів 93 центи США, що у еквіваленті становить 530 815 грн 81 коп.

Кредит не погашено, рішення суду не виконано, у зв'язку з чим банк звернувся до суду зі вказаним вище позовом до іпотекодавця. Відмовляючи у задоволенні позову суди не звернули уваги на таке.

У ч. 1 ст. 589 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1 ст. 18Закону України «Про іпотеку»іпотечний договір повинен містити прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

Судом установлено, що в іпотечному договорі від 31 травня 2007 року вказані наступні данні щодо іпотекодавця: прізвище, ім'я, по батькові - ОСОБА_3; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1; місце проживання - будинок АДРЕСА_2; тимчасова посвідка на постійне проживання від 31 серпня 2006 року, видана управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

Отже, на виконання вищевказаних вимог закону у спірному іпотечному договорі визначено відомості, які чітко і повно ідентифікують іпотекодавця, крім того, нотаріус, який посвідчував зазначений вище договір іпотеки, перевіряючи належність іпотекодавцю предмета іпотеки указав його як ОСОБА_5, а, отже, це є машинописною помилкою. Також, у суді першої інстанції ОСОБА_3 підтвердив, що саме він 31 травня 2007 року уклав договір іпотеки. Договір іпотеки недійсним не визнано (ст. 204 ЦК України).

Таким чином, суди у порушення зазначених вимог закону та ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» з формальних підстав, не звернули увагу на те, що в укладеному між сторонами договорі є ідентифікуючи ознаки щодо іпотекодавця та ним було підтверджено свою особу у суді першої інстанції.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значеннядля правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню зпередачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 9 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик