Ухвала

іменем україни

26 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Штелик С.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, здана до поштового відділення 12 вересня 2016 року, про що свідчить штемпель на конверті.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Заявником порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропущення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі, які були зареєстровані в спірній квартирі, в ній не проживають з 2009 року, за комунальні послуги не сплачують, за судовим рішенням були вселені у спірне приміщення 06 листопада 2014 року, проте фактичне вселення так і не відбулося, відповідачі більше 6 місяців без поважних причин в квартирі не проживають, речі їх в квартирі відсутні, витрати за квартирну плату вони не несуть. Позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вирішуючи спір суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачі змушені були виїхати із спірної квартири через неприязні стосунки із відповідачем, проте не втратили право користування вказаною квартирою, та застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 64, 65, 71, 72 ЖК України та Конвенції про права дитини, дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.П. Штелик