У х в а л а

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюк В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року, в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року рішення районного та апеляційного судів скасовано, справу передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

У серпні 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4, подана представником ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року з підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 33 Закону України «Про іпотеку» та статей 525, 526, 546, 548, 575, 599, 629, 1049, 1054 ЦК України.

На підтвердження зазначених підстав заявницею надано постанови Вищого господарського суду України від 4 березня 2014 року, 16 липня та 23 квітня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У наданих заявником для порівняння постановах Вищого господарського суду України суд касаційної інстанції від 4 березня 2014 року, 16 липня та 23 квітня 2013 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що стягнення заборгованості за кредитним договором одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки є стягненням в подвійному розмірі.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-73цс13 від 4 вересня 2013 року наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не позбавляє кредитора права на отримання належних йому сум шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, а тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко