Справа № 526/1525/16-ц
Провадження № 2/526/814/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року м. Гадяч

Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Прокопєвої Ю.Б.,

за участю секретаря - Лопушняк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Гадяч в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 в якому просила визнати за нею, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 30.11.2001 року право власності на нерухоме майно, а саме квартиру №1, що знаходиться в будинку № 21, який розташований за адресою вул. Чапаєва, місто Гадяч, Полтавська область.

В обґрунтування позову посилаються на те, що 06.05.1993 року помер її батько ОСОБА_4. ЇЇ батько був сином ОСОБА_3. До виїзду в державу Ізраїль, ОСОБА_3 тривалий час, а саме до 1997 року проживав у м. Гадяч в квартирі №1 по вул. Чапаєва, б. 21, яка належала йому на праві приватної власності. В 1997 році її дідусь ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання в державу Ізраїль. 30.11.2001р. в державі Ізраїль дідусь ОСОБА_3 помер та був похований на громадянському кладовищі у місті Беєр-Шева. Після смерті дідуся відкрилася спадщина на все належне йому на момент смерті майно, в тому числі і квартиру, яка належала йому на праві приватної власності. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.09.2015 року по цивільній справі №526/1142/15-ц їй було визначено додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_3 В межах зазначеного строку вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ОСОБА_5 ГРНО Полтавської області. Проте 18.09.2015 року у відповіді за № 392 нотаріус повідомила, що не може їй видати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ.

У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав зазначених у позові та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив розглядати позову заяву ОСОБА_6 без участі представника ОСОБА_2 міська рада та виконком міської ради. Також вказав, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують, при винесенні рішення повністю покладаються на розсуд суду.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.09.2015р. по цивільній справі №526/1142/15-ц, що 14.09.2015р. набрало законної сили, було встановлено, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4. Батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3.

06.05.1993р. помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно від 01.11.2006 р. серії І-ВЛ №089935.

Згідно відповіді на запит з бази даних, наданого Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль від 01.12.2014 р. ОСОБА_3 помер 30.11.2001 р. та проживав ІНФОРМАЦІЯ_3, Тель-Авів-Яффо.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням того, що вищезазначене рішення Гадяцького районного суду Полтавської області набрало законної сили, суд приходить до висновку, що встановлені вказаним рішенням обставини не потребують доказуванню.

Відповідно до листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 19.05.2015р. № 4078, яка була надана ОСОБА_1 для подання нотаріусу, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності виданого відділом приватизації житла від 11.03.1993 р.- ? частина, та на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого ОСОБА_2 держнотконторою від 25.11.1998 р. за № 2410.

Відповідно до пункту 5 положень ЦК України 2004 року правила книги шостої даного Кодексу), застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 помер у 2001 році, але спадщина після його смерті не була прийнята ніким із спадкоємців, то до вказаних правовідносин застосовуються правила книги шостої ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, з урахування того, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_3, який помер 30.11.2001р., то суд приходить до висновку, що вказана квартира входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до листа приватного нотаріуса ГРНО ОСОБА_5 від 25.08.2016р. №261, приватний нотаріус ОСОБА_5 повідомила, що спадкова справа після смерті 30.11.2001р. ОСОБА_3 Омеляна заведена 17.09.2015р. Заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1. Додатковий термін для подачі заяви про прийняття встановлений рішенням Гадяцького районного суду полтавської області від 01.09.2015р. Інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалися.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, та враховуючи, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у наданий рішенням суду додатковий термін, то суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті свого дідуся ОСОБА_3, який помер 30.11.2001р.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, яка була винесена 18.06.2016р. приватним нотаріусом ГРНО ОСОБА_5 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме квартиру №1, що знаходиться в будинку №21, який розташований по вул. Чапаєва в м. Гадяч Полтавської області та належав ОСОБА_3 Омеляну, який помер 30.11.2001р. у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Відповідно до листа Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 20.09.2016р. нотаріальний архів не має можливості видати дублікат свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.11.1998 р. за р. №2410 ОСОБА_2 ДНК на імя ОСОБА_3.

З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що у спадкоємця ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначену квартиру, що унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене нерухоме майно, а також враховуючи той факт, що судом не було встановлено інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що вимога про визнання на позивачем права власності на вищевказану квартиру є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Гадяч в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке складається з квартири № 1, яка розташована за адресою: м. Гадяч, вул. Чапаєва, будинок № 21, після смерті ОСОБА_3, який помер 30.11.2001 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Ю. Б. Прокоп'єва