УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до санітарно-епідеміологічної станції Тернівського району м. Кривого Рогу, Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, треті особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ОСОБА_4, про скасування акту від 09 лютого 2012 року форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») звернулось до суду з позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило скасувати акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 09 лютого 2012 року № 38.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 09 лютого 2012 року було складено акт форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_4, у п. 19 якого визначений перелік осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, а саме: керівництво тресту «Кривбасшахтопроходка», ВАТ «КЗРК», ВАТ «ПівнГЗК» порушили вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України.

Посилаючись на те, що вказаний акт складено з порушенням встановленого порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 25 серпня 2004 року № 1112, ПАТ «Кривбасзалізрудком» просило позов задовольнити.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» відхилено, заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком», мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та увалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що відсутня правомірність підстав звернення позивача за захистом порушеного, на його думку, права в обраний ним спосіб, враховуючи, що Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (відповідна постанова Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 втратила чинність з моменту затвердження нового Порядку) (далі - Порядок) не передбачено право потерпілого, роботодавця чи будь-якої іншої особи, оспорювати акт розслідування хронічного професійного захворювання в судовому порядку, а оспорюванню підлягає рішення спеціалізованого профпатологічного закладу про встановлення діагнозу професійного захворювання (п. 68 Порядку); при цьому судом враховано, що питання про визнання вказаного вище акту незаконним позивачем не поставлено, як і не зазначено в чому саме полягає порушення його прав.

Апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи позивача на наявність у нього підстав для оскарження в судовому порядку рішення спеціальної комісії у разі незгоди зі змістом затвердженого акта форми П-4 відповідно до п. 59 Порядку № 1112 від 25 серпня 2004 року, оскільки на час складання спірного акту 09 лютого 2012 року вказаний Порядок втратив свою чинність, а відповідно до п. 68 Порядку № 1232 від 30 листопада 2011 року в судовому порядку підлягає оскарженню остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання, яке приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних Наук України».

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

В.А.Нагорняк