Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

СитнікО.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Рівненського району Рівненської області в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про повернення транспортного засобу, наданого як гуманітарну допомогу, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Рівненської області на рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року заступник прокурора Рівненського району Рівненської області в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача повернути автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 безкоштовно наданий йому автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, не повернуто, не дивлячись на те, що відповідач письмово повідомлявся про необхідність сплатити вартість автомобіля з урахуванням ступеня зносу або повернути його. Так, після смерті отримувача пройшло більше шести місяців, заяв щодо викупу автомобіля до Департаменту не надходило, правом викупу зазначеного автомобіля відповідач не скористався.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації безоплатно наданий автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Рівненської області просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Судом установлено, що відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації від 18 жовтня 2010 року № 84 першочергово та безкоштовно надано ОСОБА_5 як інваліду війни І групи автомобіль марки «Славута»-ЗАЗ-110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, із правом передачі керування члену сім'ї - ОСОБА_4

Відповідно до інформації, наданої ВДАІ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, вказаний вище автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 з відповідною відміткою без права продажу, дарування та відчуження іншим особам без дозволу відділу соціального захисту населення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

26 грудня 2013 року управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації направлено лист ОСОБА_4 з роз'ясненням щодо порядку перереєстрації транспортного засобу або його повернення. Відповідач дану вимогу проігнорував, не скористався правом переоформлення транспортного засобу і не повідомив про прийняте рішення, автомобіль не повернуто.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і не мають зворотної дії у часі.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції Україниміститься в п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, в якому роз'яснено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Такою подією (фактом) у цій справі є смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 інваліда ОСОБА_5

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про застосування до спірних правовідносин Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок), чинного на час смерті інваліда, якому надавався автомобіль.

Згідно з п. 16 указаного Порядку (у редакції, чинній станом на час смерті інваліда) автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті

інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є

інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті

інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за

місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним

управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як установив суд, ні після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда ОСОБА_5, ні станом на час розгляду справи в суді відповідач або інші родичі померлогоінваліда не зверталися до управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації щодо переоформлення на них спірного автомобіля, необхідних податків і зборів до бюджету не сплачували.

Із врахуванням вказаного правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та зобов'язання відповідача повернути Департаменту безоплатно наданий автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, усупереч вимогам ст. ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК України належним чином не з'ясував характеру і суті заявлених позовних вимог, а також на порушення вимог ст. ст. 10, 57, 60, 212, 303 ЦПК України не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Зокрема, апеляційний суд помилково вважав передчасним висновок суду першої інстанції про задоволення позову лише з тих підстав, що відсутні докази на підтвердження факту отримання відповідачем вищевказаного листа Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації від 26 грудня 2013 року; відсутні докази про направлення такого листа іншим членам сім'ї померлого інваліда, які на час його смерті були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда і теж мали право на спірний транспортний засіб у разі сплати його вартості, а також про вчасне визначення органами соціального захисту розрахункової вартості спірного автомобіля для його можливого викупу членами сім'ї померлого інваліда та про доведення визначеної ними вартості до відома зацікавлених осіб (членів сім'ї померлого інваліда), адже таких обов'язків на Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації вищевказаним Порядком не покладено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року скасувати, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О. Леванчук

О.М.Ситнік

О.В.Ступак