Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

з участю представника позивача Дурдинець Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 21.07.2005 р. між банком та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № MKZ0GК00000191, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 49 050,00 Євро, із сплатою відсотків за його користування в розмірі 10,08% річних, з кінцевим терміном повернення 20.07.2015 р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 21.07.2005 р., уклали договір іпотеки, за умовами якого останні передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 188,5 м.кв., житловою площею 44,2 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить їм на праві приватної власності.

Взяті на себе зобов'язання, щодо повернення кредиту та відсотків за його користування відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином не виконують і станом на 27.09.2013 року заборгованість по кредиту складає 206 254,30 євро, а тому банк з метою погашення даної заборгованості звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд такий задовільнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини їх неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені.

Заслухавши позицію представника позивача , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

21.07.2005 р. між банком та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № MKZ0GК00000191, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 49 050,00 Євро, із сплатою відсотків за його користування в розмірі 10,08% річних, з кінцевим терміном повернення 20.07.2015 р

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно умов Договору Позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та відсотки за його користування, сплатити винагороду (комісію) в строк та в порядку, встановленому договором, а саме щомісячно починаючи з наступного місяця в період сплати, а саме з 05 по 10 числа кожного місяця, Позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, згідно Графіку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що Позичальник ОСОБА_2, взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та винагороди (комісії) належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27.09.2013 року становить 206 254,30 євро.

У відповідності до п.2. ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення Позичальником чергової частини кредиту та/або сплати відсотків Кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився.

З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договір іпотеки, який нотаріально посвідчений, відповідно до якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю об'єкт нерухомого майна, а саме: будинок загальною площею 188,5 м.кв., житловою площею 44,2 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить їм на праві приватної власності.

Укладений між сторонами вищевказаний договір іпотеки відповідає вимогам ст.ст.203, 205, 208, 209 ЦК України щодо його форми, змісту та нотаріального посвідчення.

Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги з основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, тощо.

За умовами договору іпотеки Іпотекодавцем також надано повноваження Іпотекодержателю на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені Іпотекодавця будь-якій особі у разі порушення основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів" від 30.03.2012 року №5 в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у резолютивній частині рішення в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що боржник своїх зобов'язань не виконує, суд приходить до переконання, що слід в рахунок погашення заборгованості Позичальника ОСОБА_2, за кредитним договором № MKZ0GК00000191 від 21.07.2005 р. в розмірі 206 254,30 євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 2 225 432,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 188,5 м.кв., житловою площею 44,2 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом набуття ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно, з реєстрацією переходу права власності на предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для оформлення права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Статтею 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів" від 30.03.2012 року №5 при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, із зняттям їх з реєстраційного обліку в територіальному органі ДМС України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Разом з тим, згідно статті 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

В пункті 37 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 судам роз'яснено, про визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання, за наявності для цього підстав, зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню з відстрочкою на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь банку сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 та 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.11, 33, 38, 40 Закону України "Про іпотеку" , ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 224-226, 233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості Позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № MKZ0GК00000191 від 21.07.2005 р. в розмірі 206 254,30 євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 2 225 432,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - - будинок загальною площею 188,5 м.кв., житловою площею 44,2 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом набуття ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно, з реєстрацією переходу права власності на предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для оформлення права власності на предмет іпотеки.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1, із зняттям їх з реєстраційного обліку в територіальному органі ДМС України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири

Зупинити виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" сплачений судовий збір у розмірі 2 441,00 та 229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Леміш О.М.