Справа № 487/4404/16-ц
Провадження № 2/487/2281/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., представника позивача ОСОБА_1, законного представника відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївського міського нотаріального округу, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому посилаючись на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті сина - ОСОБА_8, який помер 20 січня 2015 року, просив, після уточнень надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сина.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.01.2015 року помер його син ОСОБА_4, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, однак в строк для прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, оскільки проживав окремо від сина, а разом зі своєю матірю, яка постійно потребувала стороннього догляду і залишати її навіть на один день він не міг. Крім того, більше пів року мав постійний депресійний стан через смерть свого сина, який загинув в автокатастрофі. З викладених підстав просив задовольнити позов.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та пояснила, що позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, так як не міг звернутися до нотаріальної контори у звязку із тим, що проживав разом зі своєї хворою матірю, яка постійно потребувала стороннього догляду і залишати її навіть на один день він не міг. Крім того, позивач після смерті свого сина постійно перебував у депресивному стані. Просила суд задовольнити позов, надати додатковий строк для прийняття спадщини терміном в 3 місяці.

Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, пояснила, що позивач мав можливість звернутися до нотаріальної контори у встановлені законом строки, оскільки з його матірю доглядили також інші особи, в тому числі його дружина допомагала у догляді за матірю. Вказала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали разом, при цьому ОСОБА_6 звернулася із заявою про прийняття спадщини, а тому така можливість була і у позивача також. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог посилаючись на недоведеність позивачем існування об'єктивних непереборних обставин, які б заважали йому подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дні її відкриття.

Представники третіх осіб до суду не з'явились, про дату час та місце судового засідання повідомлялись.

Представник Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть, серії 1-ФП №208106, виданого відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського районного управління юстиції у Миколаївській області від 30 січня 2015 року, видно, що дійсно ОСОБА_8 помер 20 січня 2015 року в смт Березанка Березанського району Миколаївської області.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_8 залишилась спадщина до складу якої також увійшла квартира АДРЕСА_1.

На день смерті померлий ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою ТзОВ «Миколаївдомсервіс» №680 від 22.03.2016 року.

Спадщину після смерті вказаної особи прийняли: ОСОБА_6, яка подала заяву про прийняття спадщини, а також ОСОБА_7, який є малолітньою особою, відповідно до положень ч.4 ст.1268 ЦК України.

ОСОБА_6 оформила прийняту спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.03.2016 року, виданого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_10

Відповідно до положень статей 1268, 1296 ЦК України право на оформлення спадщини (одержання свідоцтва про право на спадщину) має спадкоємець, який прийняв спадщину. Прийняття спадщини особою, яка постійно не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, здійснюється шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК встановлено, що Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст.1273 ЦК передбачено, що За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таку правову позицію висловив Верховний суду в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач знав про смерть ОСОБА_4, дії відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, що свідчать про прийняття ним спадщини протягом 6 місяців після смерті спадкодавця, не вчинив. Доказів існування поважних причин, які підтверджують існування обєктивних, непереборних, істотних труднощів для нього у прийнятті спадщини суду не надав.

Повідомлені позивачем обставини, на думку суду, не заважали йому звернутись до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини, оскільки не містять ознак непереборних, істотних труднощів. Згідно пояснень свідка ОСОБА_11 та фотозображень досліджених судом, позивач навесні 2015 року мав можливість відлучатись з місця постійного проживання та приїздити в місто Миколаїв. Крім того, він не був позбавлений можливості надіслати відповідну заяву нотаріусу поштою, відповідно до пунктів 2.1., 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач депресія, догляд за хворою матірю та інші, об'єктивно були непереборною істотною перешкодою для подачі до нотаріальної контори (нотаріусу) заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня оголошення рішення.

Суддя Біцюк А.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Біцюк А.В.