Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
03 жовтня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Гуденко О.А.,
при секретарі - Гудковій Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом, із наданням в подальшому заяви про зміну предмета позову, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 404548,10 грн., в рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_1 звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить ОСОБА_2, а саме на автомобіль Honda Accord, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, новий р/н НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно:проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля, тощо) та вилучити у ОСОБА_2 вищевказаний автомобіль на період його реалізації.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін,в порядку заочного розгляду справи.
Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до Розділу 3, забезпеченням виконання зобов'язань за даним договором є:застава ТЗ, вказаного в п.2 Розділу 1, згідно з договором застави ТЗ, який укладається сторонами. Крім того, позичальник несе відповідальність за даним Договором всім своїм майном.
08 листопада 2012 року між сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу, а саме: автомобіль марки Honda, моделі Accord, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, р/н НОМЕР_3, зареєстрований ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 02.11.2012 р., який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого ВРЕР ДАІ з обслугов. м.Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 02.11.2012 р. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусомЛьвівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я.
Згідно п.1 ч.2 договору застави, у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до п.1 ч.3 договору застави, заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п.1 розділом 5 договору та/або у випадку порушення заставодавцем вимог п.5 розділом 5 договору, а також управляти ним та зберігати його за рахунок заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стали підставою вилучення предмету застави. При цьому заставодавець погоджується з усіма несприятливими наслідками, які він та/або треті особи можуть зазнати внаслідок вилучення предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів.
Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу обумовлену договором суму. Однак, відповідач від належного виконання щодо повернення суми боргу ухиляється, внаслідок чого станом на 17.11.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 404 548,10 грн., яка складається з: основний борг - 183 654,97 грн., прострочений борг - 66 755,87 грн.,прострочені проценти - 152 530,48 грн.,строкові проценти - 1606,78 грн.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 1404 548,10 грн.
Згідно Витягу з ЄДР МВС щодо реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу Honda Accord, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, зазначений транспортний засіб на даний час належить ОСОБА_2
Як зазначає позивач, згоди як заставодержателя на відчуження предмета застави ОСОБА_1 не отримував і таких даних матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу». Згідно п. 3.1.2 вищезазначеного Договору застави передбачає можливість відчуження заставодавцем заставного майна тільки за письмової згоди заставодержателя (банку).
Отже, закон прямо покладає на заставодавця обов'язок запитати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна і цей обов'язок презюмується і йому кореспондує право заставодержателя на захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди.
Так, відповідно до положень ст.572, ч.2 ст.575, ч.1 ст.576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Згідно зі ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору.
В частині переводу майнових прав на предмет застави, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ "Про заставу", предметом застави можуть бути майно та майнові права.
Згідно ст.19 ЗУ "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно ст.20 ЗУ "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 ЗУ " Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, в тому числі, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження.
Як вбачається зі змісту статей 25, 26 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" одним зі способів реалізації, який може визначити суд, є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
У відповідності до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
При цьому такий спосіб захисту порушеного права Банку як вилучення у боржника автомобіля в якості забезпечення його збереження з метою можливості реального виконання в майбутньому рішення суду не передбачений.
У разі, якщо позивач має застереження щодо предмету позову (автомобіля), він мав можливість звернутись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову. Між тим подібних клопотань на адресу суду не надходило.
Таким чином, оскільки вимоги про звернення стягнення на предмет застави - спірний транспортний засіб підлягають задоволенню, позовні вимоги про вилучення та передачу предмета застави заставодержателю є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6068,22 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 12, 13, 15, 16, 509, 510, 525, 526, 530, 541, 543, 549, 572, 589, 590, 611,624, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 20 Закону України "Про заставу", -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 6068 грн. 22 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення

Суддя О. А. Гуденко