Номер провадження: 22-ц/785/1798/16
Головуючий у першій інстанції Погрібний С.О.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Черевко П.М.

- Сватаненко В.І.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

за участю: представника ТОВ «Комбинат» - Варчук Т.М., представника ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМБИНАТ» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМБИНАТ» про стягнення суми боргу за договорами поставки та відступлення права вимоги ,-

встановила:

02 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги з посиланням на ст.ст. 626,509,202,218,712 ЦК України вказує, що ТОВ «КОМБИНАТ» відповідно до усного договору протягом січня-жовтня 2010 року отримав від ТОВ «Гласспак» скляні пляшки типу «Чабайс» та «Гран Прі», але розрахувався за поставлену продукцію не в повному обсязі, в наслідок чого виникла заборгованість у сумі 983047,54 гривень. ТОВ «Гласспак» направило відповідачу вимоги про сплату боргу, але відповідач протягом семі днів після отримання вимоги її не виконав. ТОВ «Гласспак» 02 червня 2014 року уклав з позивачем договір про відступлення права вимоги боргу, відповідно з яким до позивача перейшли боргові зобов'язання відповідача. Відповідач відмовляється сплатити кошти, у зв'язку з чим він був вимушений звернутися до суду з вимогою про стягнення суми заборгованості за договором поставки, 250 677, 12 грн. - суми інфляційних нарахувань, 3 процента річних в сумі 35 308 грн.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що він не отримував від ТОВ «Гласспак» товар.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_4 - задоволений.

Стягнуто з ТОВ «КОМБИНАТ» на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором поставки, первинно укладеним з ТОВ «ГЛАССПАК», в розмірі 1 269 033 гривні 50 копійок.

Стягнуто з ТОВ «КОМБИНАТ» на користь ОСОБА_4 в порядку компенсації судових витрат за сплачений судовий збір суму у розмірі 3 897,60 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «КОМБИНАТ» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позивні вимоги виходив з того, що відповідач не розрахувався з ТОВ «ГЛАССПАК» за договором поставки, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 983 047,54 грн. ТОВ «ГЛАССПАК» уклав з позивачем договір переуступки права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимагати суму заборгованості. Але відповідач заперечуючи проти існування боргу відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з існуванням заборгованості суд стягнув на користь позивача суму заборгованості, за прострочення виконання зобов'язання 3 процента річних та інфляційні нарахування.

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями пункту 1 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями пункту 1 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Розглянувши матеріали справи та вивчивши справу господарського суду Одеської області №916/2536/13 за позовом ТОВ «Гласспак» до АТЗТ «Комбинат» про стягнення заборгованості, судовою колегією встановлено, що на розгляді господарського суду Одеської області знаходився позов ТОВ «Гласспак» до АТЗТ «Комбинат» про стягнення 983 047 грн. 54 коп. у зв'язку з неналежним виконанням прийнятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу від 01 червня 2009 року щодо здійснення своєчасної оплати вартості придбаної продукції. Також оглянувши постанову Одеського Апеляційного господарського суду від 09 грудня 2015 року по справі №916/4100/14 за позовом ТОВ «Комбинат» до ТОВ «Гласспак» про визнання недійсним договору поставки судовою колегією встановлено наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що відповідно до договору на підставі видаткових накладних №РН-0000388 від 20.09.2010р., №РН-0000390 від 23.09.2010р., №РН-0000392 від 23.09,2010; №РН-0000394 від 23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000394 від 23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000402 від 23.09.2010; №РН-0000398 від 30.09.2010; №РН-0000405 від 01.10.2010; №РН-0000407 від 01.10.2010; №РН-0000409 від 01.10.2010; №РН-0000411 від 02.10.2010; №РН-0000413 від 02.10.2010; №РН-0000415 від 02.10.2010; №РН-0000417 від 02.10.2010; №РН-0000421 від 03.10.2010; №РН-0000419 від 03.10.2010; №РН-0000423 від 03.10.2010; №РН-0000425 від 05.10.2010; №РН-0000427 від 05.10.2010; №РН-0000429 від 05.10.2010 р. ТОВ «Гласспак» передало АТЗТ «Комбинат» товар (пляшки різного найменування), за який відповідач не розрахувався. Відповідач заперечуючи проти позову вказує, що договір поставки з ТОВ «Гласспак» не укладав, вказаний товар він не отримував.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26 грудня 2013 року стягнуто з АТЗТ «Комбинат» на користь ТОВ «Гласспак» суму основного боргу в розмірі 983 047 грн.54 коп., судовий збір в сумі 19 660 грн. 95 коп. (а.с.60). Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2014 року рішення від 26 грудня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29 квітня 2014 року вказані рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до господарського суду Одеської області. Скасовуючи судові рішення колегія суддів вказала, що господарськими судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено відображення вказаної спірної операції з поставки товару в обліку податкової звітності. Також зазначено, що при новому розгляді справи необхідно врахувати вищевикладене, всебічно, повно дослідити та встановити наявність/відсутність факту поставки, наявність/відсутність належних повноважень у осіб, які підписували видаткові накладні, дослідити наявні у справі докази, за необхідності вжити заходів з розгляду питання про призначення судових експертиз (бухгалтерської, почеркознавчої) та зважаючи на встановлені обставини, з урахуванням положень чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, вирішити спір.

02 червня 2014 року ТОВ «Гласспак» уклало з позивачем договір про відступлення прав вимоги за договором поставки, укладеним між ТОВ «Гласспак» та АТЗТ «КОМБИНАТ», правонаступником якого є відповідач (т.1 а.с. 18).

Відповідно до умов вказаного договору до позивача перейшло право вимоги за основним боргом у сумі 983 047,54 гривень за видатковими накладними № РН-0000388 від 20.09.2010р., № РН-0000402 від 23.09.2010р., № РН-0000390 від 23.09.2010р., № РН-0000392 від 23.09.2010р., № РН-0000394 від 23.09.2010р., № РН-0000396 від 23.09.2010р., № РН-0000398 від 30.09.2010р., № РН-0000405 від 01.10.2013р., № РН-0000407 від 01.10.2010р., № РН-0000409 від 01.10.2010р., № РН-0000411 від 02.10.2010р., № РН-0000413 від 02.10.2010р., № РН-0000415 від 02.10.2010р., № РН-0000417 від 02.10.2010р., № РН-0000419 від 03.10.2010р., № РН-0000421 від 03.10.2010р., № РН-0000423 від 03.10.2010р., № РН-0000425 від 05.10.2010р., № РН-0000429 від 05.10.2010р., № РН-0000427 від 05.10.2010 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28 липня 2014 року здійснено заміну позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гласспак» на його правонаступника - ОСОБА_4 (Одеська область, Овідіопольський район, с. Великодолинське, вул. Крупська, 89). Провадження по справі - припинено.

Розглядаючи справу по суті позивних вимог судовою колегією встановлено, що ТОВ «Гласспак» з АТЗТ «Комбинат» не укладали договір на поставку продукції.

При цьому судова колегія керується ч. 2 ст. 180 ГК України, відповідно до якої господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

При цьому в силу ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу ч. 1 ст. 208 ЦК України для правочинів (за змістом ч. 2 ст. 202 ЦК України, договір між двома особами є двостороннім правочином) між юридичними особами встановлена письмова форма.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень,якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Будь-яких письмових доказів у відповідності до ст. 10,60 ЦПК України того, що між сторонами було укладено договір поставки продукції, який би відповідав вище перерахованим нормам Закону, позивач не надав.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Одеського Апеляційного господарського суду від 09 грудня 2015 року по справі №916/4100/14 за позовом ТОВ «Комбинат» до ТОВ «Гласспак» , третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поставки встановлено наступне: «колегія суддів Одеського Апеляційного господарського суду розцінила видаткові накладні № РН-0000388 від 20.09.2010р., № РН-0000402 від 23.09.2010р., № РН-0000390 від 23.09.2010р., № РН-0000392 від 23.09.2010р., № РН-0000394 від 23.09.2010р., № РН-0000396 від 23.09.2010р., № РН-0000398 від 30.09.2010р., № РН-0000405 від 01.10.2013р., № РН-0000407 від 01.10.2010р., № РН-0000409 від 01.10.2010р., № РН-0000411 від 02.10.2010р., № РН-0000413 від 02.10.2010р., № РН-0000415 від 02.10.2010р., № РН-0000417 від 02.10.2010р., № РН-0000419 від 03.10.2010р., № РН-0000421 від 03.10.2010р., № РН-0000423 від 03.10.2010р., № РН-0000425 від 05.10.2010р., № РН-0000429 від 05.10.2010р., № РН-0000427 від 05.10.2010 р. як первінні бухгалтерські документи, які оформлені на відображення та підтвердження конкретних господарських операцій, для формування бухгалтерського обліку як позивача, так і відповідача та які в подальшому слугують для підтвердження даних, визначених у податковій звітності. Відтак висновок місцевого господарського суду щодо притаманності вищезгаданим видатковим накладним ознак договорів поставки є таким, що зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що саме відповідно до договору поставки укладеного між ТОВ «Гласспак» та ТОВ «Комбинат» до нього перейшло право вимоги згідно зі ст. 512 ЦК України.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

У зв'язку з тим, що судовою колегією встановлено, що між ТОВ «Гласспак» та ТОВ «Комбинат» договір поставки продукції, на підставі якого позивач просить стягнути 983 047 грн.54 коп. не укладався, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позивних вимог. Позивні вимоги про стягнення у відповідності до ст. 625 ЦК України суми інфляційних нарахувань у розмірі 250 677 грн.12 коп та 3% річних , які складають 35 308 грн. 91 коп., не підлягають задоволенню , оскільки вони є похідними від первісної вимоги, яка не підлягає задоволенню.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1, 4, ст.. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМБИНАТ»-задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМБИНАТ» про стягнення суми боргу за договорами поставки та відступлення права вимоги - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

П.М.Черевко

В.І.Сватаненко