н/п 2/490/1373/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ КБ "ПриватБанк" 16.02.2016 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 13084,24 доларів США, що складає 311 191,52 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № 104885-CRED від 07.12.2007 р. позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000,00 доларів США на термін до 07.12.2009 року. На забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, між банком та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 були укладені договори поруки.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв'язку із чим станом на 10.01.2016 р. утворилась заборгованість у розмірі 13084,24 доларів США, яка складається з наступного:

- 3069 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 9382,17 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 10,51 долар США - штраф (фіксована частина);

- 622,56 доларів США - штраф (процентна складова).

Вказану суму позивач просить стягнути солідарно із відповідачів.

Ухвалою суду від 05.10.2016 року провадження у справі за позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості станом на 25.06.2012 року, закрито.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає.

Від відповідача ОСОБА_1 та його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позову просять відмовити, оскільки заборгованість за кредитним договором вже стягнена за рішенням Чернігівського районного суду Чернігіваської області від 05.11.2012 року, крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом.

У попередніх судових засіданнях відповідач та його представник зазначили, що не згодні із позовом, оскільки у відповідача державним виконавцем було накладено арешт на належний йому автомобіль, вартість якого фактично була більшою, ніж наявна заборгованість, тому у банку не повинно бути жодних претензій щодо погашення заборгованості.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про причини неявки до суду не повідомили.

Суд, перевіривши письмові докази по справі, оглянувши матеріали цивільної справи №2523/1683/2012, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №104885-CRED, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 доларів США на строк до 07.12.2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік /а.с.11-12/.

Згідно п.3.2 кредитного договору, передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту.

Як слідує із наданого розрахунку заборгованості, Банк виконав свої зобов'язання за Договором, надавши відповідачу кредит, тоді як відповідач систематично порушував умови договору. В зв'язку з чим, за ним обліковується заборгованість станом на 10.01.2016 р. у розмірі 13084,24 доларів США, яка складається з наступного:

- 3069 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 9382,17 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 10,51 долар США - штраф (фіксована частина);

- 622,56 доларів США - штраф (процентна складова) /а.с.4/.

З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, між ПриватБанком та ОСОБА_2, а також між ПриватБанком та ОСОБА_3 07.12.2007 року були укладені договори поруки, згідно яких відповідачі зобов'язались перед банком за виконання обов'язків ОСОБА_1 за кредитним договором, у тому ж обсязі, що і боржник /а.с. 15/.

Згідно заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2012 року, були частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №104885-CRED від 07.12.2007 року. Стягнено з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 59805,14 грн., та стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 500 грн.

Вказаним рішенням суду встановлено, що оскільки протягом 6 місяців від дня настання основного зобов'язання, банк не звернувся до суду із позовом до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то порука припинилась в силу закону (ч.4 ст. 559 ЦК України).

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.10.2016 року провадження у справі за позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості станом на 25.06.2012 року, закрито

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тобто, сплата процентів за користування грошовими коштами здійснюється боржником до виконання зобов'язань за кредитним договором.

У судовому засіданні із матеріалів справи, встановлено, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконані. Незважаючи на наявність рішення суду від 05.11.2012 року, заборгованість за кредитним договором у розмірі 3069 доларів США не погашена, тому позивач має право на стягнення відсотків за користування кредитом.

Посилання відповідача на те, що державним виконавцем було накладено арешт на належний йому автомобіль НОМЕР_1, тому він вважає, що цими діями проведено погашення заборгованості в повному обсязі, є безпідставними, оскільки відповідачем не надано доказів реалізації вказаного автомобіля в рахунок погашення заборгованості або доказів щодо переходу права власності на вказаний автомобіль до позивача.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача, та у задоволенні позову просить відмовити.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся до суду 16.02.2016р., та просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 07.12.2007 року, станом на 10.01.2016 року. Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.11.2012 року, заборгованість стягнена станом на 25.06.2012 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності при зверненні позивача до суду 16.02.2016 року починається з 16.02.2013 року.

За такого, із відповідача ОСОБА_1 на користь банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами за період з 16.02.2013 року по 10.01.2016 року (заявлені позивачем вимоги про стягнення суми боргу станом на 10.01.2016 року), у розмірі 93959,12 грн.

Так, 3069 доларів США х 0,133% (48% річних / 360 днів = 0,133 % за день) х 968 днів = 3951,18 доларів США, що за курсом НБУ 23,78 грн. за 1 долар складає 93959,12 грн.

Що стосується стягнення заборгованості за процентами за вказаний період із поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області встановлено, що їх порука припинена в силу закону.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення штрафів із відповідача ОСОБА_1, оскільки передбачені договором штрафи вже були стягнені вказаним заочним рішенням суду від 05.11.2012 року. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Банк в судовому порядку стягнув з відповідача штраф, тому суд не вбачає підстав для його повторного стягнення.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1409,38 грн. (93959,12 х 4667,87 / 311191,57 = 1409,38).

В задоволенні решти частини позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3,4,10,11,60,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 257-267, 525-526, 554,625, 626,629,1054,1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: вул.Набережна Перемоги буд. 50 м.Дніпропетровськ, р/р3111 МФО № 305299, суму боргу за відсотками за договором кредиту від 07.12.2007 року №104885-CRED у розмірі 93959,12 грн., та судові витрати у розмірі 1409,38 грн.

В задоволені решти частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: О. В. Мамаєва