Номер провадження 2/754/3011/16
Справа №754/4117/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва, в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Ленській Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені.

В позовній заяві просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 1 (одного) відсотка а кожен день прострочення зобовязань по сплаті аліментів в розмірі 219990 грн., а також судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2012р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 1500 грн. в місяць, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2012 року і до повноліття дитини. В період з 01.08.2013 року по 18.03.2016 року відповідачем аліменти не сплачувалися. В звязку з тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів значний час, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій за невиконання своїх зобовязань. Зазначає, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 46875,41 грн., що підтверджується розрахунком виданим державним виконавцем Шавель О.В. ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві. Також відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 10531,35 грн. згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 22.03.2016р. Факт часткової оплати заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 38000 грн. підтверджується копією квитанції від 18.03.2016р. №2359.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд про їх задоволення. В судовому засіданні нею були надані письмові пояснення, та розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 19.09.2016 року розмір неустойки (пені) за прострочення зобовязань по сплаті аліментів складає 237 405 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні. Пояснив, що дійсно відповідач не регулярно сплачував аліменти, однак витрачав кошти на лікування сина. Тривалий час дитина повністю знаходиться на утриманні батька, оскільки у нього є можливість приділяти більше уваги та часу дитині, створити всі умови для належного розвитку та виховання. Відповідач на даний час працює, але має нерегулярний дохід. Відповідач відвідує з дитиною басейн, за який він сам сплачує, оскільки басейн необхідний для дитини, оскільки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом дитинства та має діагноз церебральний параліч, симпатична епілепсія. Також відповідач постійно наймає дитині масажиста для проходження сеансів масажів, в 2013р. для дитини приїздив реабілітолог для проведення курсу на дому, вартість одного курсу склала 500 доларів США, таких курсів на рік було 6. З 10.12.2012 р. по 21.12.2012 р. та з 06.05.2013р. по 10.05.2013р. відповідач їздили з дитиною до м. Севастополь для проходження курсу дельфінотерапії у Державному океанаріумі України. Також з лютого 2015 р. по листопад 2015р. ОСОБА_5 пройшов блок аудіо-психолого-фонологічної корекції за методом «Томатис». Відповідно до довідок Київського спеціалізованого центру «Томасіс-Київ» загальна вартість чотирьох курсів «Томасіс» склала 28 000 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідач постійно витрачає значні кошти на лікування сина та його реабілітацію, він не мав можливості перераховувати своєчасно на користь позивача кошти на утримання сина.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Разом із тим згідно з ч. 3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з положеннями СК України (ст. 198) аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості.

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державною виконавчою службою Деснянського районного управління юстиції у м. Києва на підставі виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Києва 24.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 04.07.2012 і до повноліття дитини, згідно ст.. 74 Закону України «Про виконавче провадження» було визначено розмір заборгованості по аліментам. Відповідно до розрахунку від 11.02.2016 року розмір заборгованості станом на 11.02.2016 року склав 46875,41 гривні.

Згідно розрахунку Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Києва 24.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 04.07.2012 і до повноліття дитини, станом на 22.03.2016 року заборгованість становить 10531,35 грн. З даного розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості 38388 грн.

Про дану обставину щодо часткової сплати боргу відповідачем, позивачка зазначає в позовній заяві.

Щодо нарахування пені за ст.196 СК України Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-149цс14 від 01.10.2014 року, яка є обов'язковою для застосування судами, за якою, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно ч.1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1-4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що стороною відповідача по справі не було надано контрозрахунок пені, суд виходить із розрахунку наданого стороною позивача.

Згідно розрахунку неустойки (пені) станом на 19.09.2016 року, загальний розмір за період з серпня 2013 року по лютий 2016 року становить 237 405 грн.

Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Отже, для відповідача така відповідальність встановлена ст.196 СК України. частиною 2 якої передбачено й зменшення розміру неустойки.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Це відповідна сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а визначаються відповідно до розміру доходу боржника і є грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частиною 2 статті 196 СК України, передбачено зменшення розміру неустойки (пені).

Зважаючи на існування періодично виникаючих заборгованостей відповідача по сплаті аліментів та часткову виплату заборгованості по ним до звернення позивачки до суду з позовом, участь відповідача у лікуванні дитини, здійснення витрат в звязку з цим, зокрема, оплата курсів терапії по методу «Томасис» загальною вартістю 28000 гривень, залучення фахівців для проведення реабілітації дитини, витрати на лікування у сумі 14000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 12 від 11.07.2016р., суд вважає за можливе зменшити суму пені до 10000 гривень.

Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про індексацію грошових доходів», ст. ст. 184, 196 СК України, ст.625 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 10 000 гривень.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: