Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, законний представник якого ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, законний представник якого ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.06.2015р. бл. 18-00 на площі біля БК «Дружба народів» у м. Черкаси ОСОБА_3 під час конфлікту, що виник між останнім та позивачем, завдав йому кулаком в обличчя, заподіявши тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров»я.

Відомості про дану подію були внесені до ЄРДР 24.06.2015р. за №0002163.

15.10.2015р. слідчим СВ Придніпровського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв»язку з тим, що ОСОБА_3 на момент заподіяння позивачеві тілесних ушкоджень, виповнилось лише 15 років, тобто у зв»язку із недосягненням ОСОБА_3 на момент заподіяння позивачеві тілесних ушкоджень, віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності. Між тим, позивач вважає, що ОСОБА_3 не звільняється від обов»язку відшкодувати завдану ним шкоду. За шкоду має безпосередньо відповідати ОСОБА_3, а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, - його батьки.

Позивач зазначає, що завдана йому шкода полягає у витратах, які були понесені для відновлення його порушеного права: витрати на лікування. Так, був змушений пройти лікування у стоматолога, загальна сума витрат 9050грн. (пломбування, реставрація зубів, виготовлення двох коронок зубів, їхнє фіксування, а також витрати на обстеження комп»ютерна томографія). Крім того, вказує, що йому завдана моральна шкода, яка виразилась у фізичному болі, якого він зазнеачв у зв»язку із заподіянням тілесних ушкоджень, який відчував протягом тривалого часу, у душевних стражданнях, викликаних необхідністю тривалого та дорого вартісного лікування, обмеження, яких позивач зазнав у зв»язку з ушкодженням здоров»я. Моральну шкоду оцінює в розмірі 9000грн.

Таким чином, просить суд стягнути із ОСОБА_3, 1999р. народження на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди 9050грн. та моральної шкоди 9000грн., а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування вказаної шкоди, - стягнути на користь позивача майнову шкоду 9050грн. та моральну шкоду 9000грн. із його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 солідарно; стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що 23.06.15р. ОСОБА_3 вдарив його кулаком в обличчя, внаслідок чого пішла кров і виявилось, що вибито два передні зуби, тобто вони були зламані. Крім того, пояснив, що кошти в розмірі 9050грн. це його особисті кошти, які він збирав протягом двох років на придбання комп»ютерної техніки. Крім того, йому завдано моральної шкоди, яку оцінив в 9000грн., т.я. під час удару відчув сильний біль, був шок; мав поламані зуби і не міг нормально спілкуватися з оточуючими, нервував, душевно страждав.

В судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_1 в обличчя, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження. Лікування становить 8850грн. та 200грн. за МРТ.

В судовому засіданні в присутності педагога ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 23.06.15р. він рукою відштовхнув ОСОБА_1 по обличчю (по губам) і в нього пішла з рота кров. Він хотів лише відштовхнути ОСОБА_1, а попав у зуби. Пояснив, що на час подій та на даний час він навчається у школі, не працює і доходів не має.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 та її представник за довіреністю ОСОБА_9 заперечували проти позову і просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що вина ОСОБА_3 у спричиненні позивачеві тілесних ушкоджень не доведена; ОСОБА_3 лише захищався.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що батьками ОСОБА_1, 07.08.1998р. народження є - ОСОБА_2 (мати) та ОСОБА_10 (батько). Також встановлено, що батьками відповідача ОСОБА_3, 29.11.1999р. народження є - ОСОБА_4 (мати) та ОСОБА_5 (батько).

Постановою слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 від 15.10.2015р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002163 від 24.06.2015р. за ст. 125 ч.2 КК України закрито у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Так, зазначено, що 23.06.15р. бл.18-00 на площі БК «Дружба народів» в м. Черкаси ОСОБА_1 заподіяв тілесні ушкодження його знайомий ОСОБА_3 В ході досудового розслідування встановлено, що між вказаними особами виник конфлікт, який переріс у штовханину, в ході якої ОСОБА_3 наніс ОСОБА_1 удар кулаком в обличчя, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден слизової оболонки губ, травматичного зламу коронок двох зубів на верхній щелепі, які згідно із висновком судово-медичного дослідження від 24.06.2015р. №1168 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Також встановлено, що на час події ОСОБА_3 виповнилось 15 років, а тому за КК України суб»єктом даного злочину є осудна особа, якій виповнилось 16 років. Таким чином, ОСОБА_3 не досяг віку кримінальної відповідальності.

На час розгляду справи, вказана постанова від 15.10.2015р. набрала законної сили.

Крім того, судом встановлено, що за даними акту виконаних робіт від 03.11.2015р., наданого директором ТОВ ОСОБА_11, - ОСОБА_1 дійсно проходив курс лікування у клініці ТОВ «Калібра» з 25 червня по 03 листопада 2015 року; його лікарем був ОСОБА_12, який працює на посаді лікаря стоматолога-ортопеда-хірурга. Також зазначено, які проведені маніпуляції: лікування, протезування, вартість яких становить 8850грн. 00коп. За даними товарного чеку №15 від 01.07.2015р., виданого ПП ОСОБА_13 (свідоцтво про державну реєстрацію ФОП від 04.08.2005р., ліцензія МОЗУ (медична практика) стоматологія тощо) за проведення комп»ютерної томографії щодо ОСОБА_1 сплачено 200грн. 00коп.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП, - 16.06.2005р. зареєстрована юридична особа ТОВ «Калібра», керівником якого є ОСОБА_11 За даними ліцензії МОЗУ вказане ТОВ (медична практика) має право на лікарські спеціальності, визначена номенклатура спеціальностей медпрацівників і зазначено строк ліцензії, який діє з 16.06.2010р.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, як передбачено ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючивимоги ст. 23 ЦК України, роз»яснення п.3, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті (ст. 1167ЦК).

Зобов»язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягань на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; причинного зв»язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювача шкоди.

Як передбачено статтею 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або, коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження. Так, встановлено, що саме від дій відповідача ОСОБА_3 позивачеві завдано тілесних ушкоджень; підтверджено розмір матеріальних збитків, яких зазнав позивач і, який складає 9050грн. 00коп. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є неповнолітнім і навчається у Черкаській гімназії №9 ЧМР, не має заробітку та будь-яких доходів (майна), а тому відшкодування шкоди позивачеві повинні здійснити в солідарному порядку його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того, відповідачами не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

В судовому засіданні встановлено факт порушення прав та інтересів позивача ОСОБА_1 від протиправних дій відповідача ОСОБА_3, що підлягає захисту у способи, визначені законом.

Враховуючи, що за обставинами події, яка мала місце 23.06.2015р. з вини відповідача ОСОБА_3 позивачеві завдано тілесних ушкоджень, суд вважає, що від протиправних дій відповідача ОСОБА_1 зазнав моральних страждань відчуття болю, нервування, психологічні переживання. Також суд враховує ступінь вини ОСОБА_3, глибину душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 з-за отриманих ним тілесних ушкоджень.

Між тим, визначаючи розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд враховує вік відповідача, його матеріальний стан, - суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 1000грн. 00коп., а не9000грн. 00коп., як зазначено позивачем. На думку суду, такий розмір буде відповідати засадам справедливості та розумності.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме, - стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9050грн. 00коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн. 00коп.; в іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 79, 88 ЦПК України, необхідно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487грн. 20коп., сплачений за подачу даного позову відповідно до квитанції від 28.11.2015р.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1179 ЦК України, ст.ст. 3,4,15,29,10-11, 57-61, 79, 88, 174, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9050грн. 00коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн. 00коп., судові витрати в розмірі 487грн. 20коп., а всього 10537грн. 20коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_14