Справа № 307/2386/16-ц
Провадження № 2/307/1334/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Сабадош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 як представник в інтересах ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначила, що шлюб між позивачкою та відповідачем було зареєстровано 27 січня 2005 року, а розірвано з ініціативи відповідача 14 вересня 2011 року. Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_4, 14 вересня 2005 року, з фізичними вадами і був визнаний інвалідом з дитинства. По цій причині відповідач залишив її з сином та в подальшому розірвав шлюб. Рішенням Тячівського районного суду від 16.11.2006 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їхнього сина-інваліда з дитинства в розмірі 190 гривень та 300 гривень додаткових витрат щоквартально на лікування сина. На жаль, відповідач, станом на сьогодні заплатив лише двічі аліменти. Позивачка отримує державну соціальну допомогу на утримання сина-інваліда з дитинства, але цих сум не вистачає навіть на утримання сина, а лікування, наприклад, у спеціальній клініці професора Козявкіна в м. Трускавець, коштує за курс лікування за 12 днів 18000 гривень. Вона робила спробу там лікувати сина, але це лікування не покращило його здоровя, а грошей для повторного лікування в неї не має. Відповідач ОСОБА_2 абсолютно не цікавиться їхнім сином і тому рішенням Тячівського районного суду від 29.05.2008 року його позбавлено батьківських прав. Оскільки відповідач ОСОБА_2 є сезонний робітник, працював в Чеській Республіці, тепер працює сезонним робітником на території України і має заробітки, які вона визначити не може, а тому вона вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитинив сумі 1600 гривень щомісячно та сплачувати щомісячно 400 гривень додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини.

Просить збільшити розмір стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина і до його повноліття та 400 гривень щомісячно додаткових витрат на лікування неповнолітнього сина.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач, і який знаходиться на утриманні у позивачки.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до рішення Тячівського районного суду від 16.11.2006 року відповідач ОСОБА_5 зобовязаний до сплати аліментів на користь позивачки в сумі 190 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття та 300 гривень додаткових витрат на лікування сина щоквартально.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану когось із них.

Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в межах заявлених позовних вимог суд враховує майновий стан сторін, потребу позивачки у додаткових витратах на утримання однієї неповнолітньої дитини, стан здоров»я дитини, яка є інвалідом з дитинства, відсутність у відповідача постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер.

Разом з цим, з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки.

А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, розміру прожиткового мінімуму на дитину, який значно збільшився з моменту присудження аліментів, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1400 гривень утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, і до його повноліття.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, з дотриманням вимог ст. 185 СК України, суд бере до уваги, що позивачкою наведено тільки доказ про потребу у лікуванні дитини, однак не наведено належних і допустимих доказів, які б свідчили про вже фактично понесені додаткові витрати або про розмір витрат на ці цілі, які неодмінно мусять фінансуватися. А тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 180, 184, 185, 192 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1400 гривень щомісячно, і до його повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 551 гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко