АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, уточнивши який зазначила, що з 1991 року працювала вчителем початкових класів Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва, є спеціалістом вищої категорії.

13 листопада 2015 року отримала повідомлення, що 16 листопада 2015 року на території школи працюватиме виборча дільниця та вчителі, які не залучені до чергування на виборах і працювали на осінніх канікулах, в цей день отримують вихідний.

16 листопада 2015 року позивачка працювала вдома, о 12.00 годині намагалась провести індивідуальне заняття за місцем проживання учениці, яке не було проведено з причин повідомлення матері останньої про неможливість його проведення.

11 грудня 2015 року директор школи зажадала від позивачки письмових пояснень причин відсутності на роботі 16 листопада 2015 року.

15 грудня 2015 року позивачка дізналась, що наказом від 14 грудня 2015 року № 1973-к була звільнена з роботи за прогул (п. 4 ст. 40 КЗпП України).

Зазначаючи про неправомірність вказаного наказу, позивачка просила зобов'язати відповідача скасувати наказ № 1973-к від 14 грудня 2015 року про її звільнення з роботи, поновити на посаді вчителя початкових класів, виплатити грошову компенсацію за вимушений прогул з 14 грудня 2015 року і до дня ухвалення рішення.(т.1 а.с.1-8, 174-175, 194, 203)

Відповідач та третя особа проти позову заперечували. (т.1 а.с.37-40)

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року позов задоволено частково, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді вчителя початкових класів спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва з 14 грудня 2015 року, стягнуто з Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 44 341,58 грн. та 2500,00 грн. витрат на правову допомогу. В решті позовних вимог відмовлено, а також стягнуто з Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн. (т. 1 а.с.213-218)

В апеляційній скарзі представник третьої особи - Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про відмову у задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги апелянт посилався на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову. (т.1 а.с.223-224)

В судовому засіданні представник третьої особи Даньків І.І., представник відповідача Терещенко І.А. підтримали скаргу і просили її задовольнити, ОСОБА_4, її представник ОСОБА_5 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року N 9, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з'ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 57 ЦПК України.

Судом встановлено, що із 1991 року ОСОБА_4 працювала вчителем початкових класів Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва, є спеціалістом вищої категорії. (т.1 а.с.101-102)

Позивачка ОСОБА_4 не є членом профспілкового комітету школи. (т.1 а.с.145-146)

Обґрунтовуючи поважність причин відсутності в школі 16 листопада 2015 року позивачка ОСОБА_4 зазначала, що 13 листопада 2015 року отримала повідомлення, що 16 листопада 2015 року на території школи працюватиме виборча дільниця, занять з дітьми не буде та з 12.00 годин в цей день позивачка мала б проводити індивідуальні заняття з ученицею ОСОБА_6 на дому.

За листом Директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 жовтня 2015 року № 063-9156 повідомлено керівникам навчальних закладів рекомендацію 16 листопада 2015 року не проводити навчальні заняття у закладах, де розміщені виборчі дільниці. (т.1 а.с.70)

Позивачка не була залучена до чергувань на виборчій дільниці під час проведення виборів 15 листопада 2015 року, наказом директора школи від 10 листопада 2015 року № 248 встановлено, що 16 листопада 2015 року навчальні заняття не проводити у зв'язку з роботою виборчої дільниці в приміщеннях школи, для працівників школи цей день вважати робочим днем. При цьому, директором школи було визначено з 12.00 годин 16 листопада 2015 року відкрити доступ до школи педагогічних працівників. Вказаний наказ був доведений працівникам школи під особистий підпис, проте доказів доведення вказаного наказу під підпис ОСОБА_4 до суду не надано. (т.1 а.с.110-113)

16 листопада 2015 року о 12.00 годині позивачка намагалась провести індивідуальне заняття за місцем проживання учениці ОСОБА_6, яке не було проведено з причин повідомлення матері учениці - ОСОБА_7 про неможливість його проведення за сімейними обставинами (смерть бабусі). Такі обставини підтвердила ОСОБА_7 допитана районним судом як свідок. (т.1 а.с.13, 155-161, 182-183)

11 грудня 2015 року директор школи зажадала від позивачки письмових пояснень причин відсутності на роботі 16 листопада 2015 року. (т.1 а.с.12)

Наказом від 14 грудня 2015 року № 1973-к ОСОБА_4 була звільнена з роботи за прогул (п. 4 ст. 40 КЗпП України). (т.1 а.с.11, 44)

Суд першої інстанції взяв до уваги багаторічну працю позивачки та її позитивну характеристику на роботі, відсутність дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, відсутність негативних наслідків пов'язаних із самим фактом відсутності у приміщенні школи 16 листопада 2015 року та той факт, що у цей день позивачка виконувала трудові обов'язки, у т.ч. виходила за місцем проживання учениці ОСОБА_6 для проведення індивідуальних занять, визначених наказом директора школи.(т.1 а.с.10, 116-126)

За довідкою відповідача, позивачка ОСОБА_4 працювала повні місяці, що передували звільненню і отримала заробітну платню за жовтень 2015 року - 5511.46 грн., за листопад 2015 року - 4951.38 грн. (т.1 а.с.192, 200-201)

Доводів неправильності розрахунку середнього заробітку ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу подана апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Факт надання позивачці правової допомоги під час розгляду справи судом та понесення позивачкою 5808 грн. витрат на правову допомогу підтверджується наявними у справі доказами, тому, з урахуванням фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове стягнення понесених витрат в розмірі 2500 грн. (т.1 а.с.82-85, 142-144, 179)

Посилання представника апелянта, що ОСОБА_4 була ознайомлена з Правилами внутрішнього розпорядку школи під підпис, колегія суддів оцінила критично, оскільки такий факт позивачка заперечувала, а наданий до суду Список працівників школи 2015-2016 навчальному році із підписами в ньому складений окремо та не дає підстав для висновку, що він стосується саме ознайомлення із Правилами. При цьому, такі обставини не спростовують вищенаведених обставин встановлених судом по справі.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України районний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь держави 1102 грн.40 коп. судового збору.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/13031/2016

Унікальний номер 760/751/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Кізюн Л.І.

Доповідач Левенець Б.Б.