У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Коротуна В.М.,
Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсною угоди,за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», банк) про визнання недійсним договору позики від 15 березня 2013 року, укладеного між сторонами, з підстав передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 203, ч. 2 ст. 215, 231 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона після підписання генеральної угоди жодних коштів від банку не отримувала, оспорюваний договір підписаний нею під психологічним тиском працівників банку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 04 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Визнано недійсною генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, укладену 15 лютого 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» в частині розділу 2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що банк позичальникові фактично не надав грошової суми про яку зазначено урозділі 2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт» генеральної угодипро реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт.

Проте повністю погодитись в такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 15 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, згідно з умовами якої п. 2.1 розділу 2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт», банк надав позичальникові строковий кредит в сумі 15 580,17 грн на строк 36 місяців з 15 лютого 2013 року до 29 лютого 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 15 580,17 грн в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплаті процентів у розмірі 1,5% на місяць залишку заборгованості по кредиту в зазначені у заяві, умовах та правилах строки (а.с. 4).

ОСОБА_6 своїм підписом засвідчила те, що вона ознайомилася і погодилася з умовами кредитування та отримала всю повну інформацію про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк», і підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом із запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складає між нею і банком кредитний договір, про що свідчить підпис позивача у заяві (а.с. 23).

Частинами 1, 3 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (ч. 1 ст. 231 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зокрема, дійшовши висновку про те, що позивач фактично грошових коштів, про які зазначено у розділі 2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт» генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт не отримувала, що є підставою для визнання цієї угоди у частині розділу 2 недійсним, апеляційний суд залишив поза увагою, що за змістом генеральної угоди, яку позивач власноручно підписала, вона особисто підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: мету, на яку кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями позичальника; тип процентної ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту і вартості послуг з оформлення договору; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати процентів та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Своїм підписом споживач підтвердила факт про надану їй повну інформацію про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також його місцезнаходження та інше. Підписавши генеральну угоду, позивач приєдналася до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом. Тобто з моменту підписання фізичною особою генеральної угоди між кредитором і позичальником було укладено договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованої генеральної угоди (умов кредитування).

Разом з цим, апеляційним судом не враховано, що оспорювана генеральна угода укладена між сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 22 серпня 2007 року № SAMDN40OTC00172791 та від 18 травня 2008 року № SAMDN0693 вже за наявності існуючої заборгованості по кожному з цих договорів.

Крім того, поза увагою апеляційного суду залишились підстави, з яких даний позов заявлений, зокрема, ст. 231 ЦК України, якою передбачено, вчинення правочину під впливом насильства, не з'ясовано в чому саме полягає такий вплив, не перевірено доводів позивача щодо психологічного тиску на неї зі сторони працівників банку.

Також апеляційним судом не надано жодної оцінки тій обставині, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року, яке вступило в законну силу 18 лютого 2015 року, ухваленого у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості (№ 662/644/14-ц), позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 106,22 грн (а.с. 41-42). Зі змісту цього рішення вбачається, що предметом позову була заборгованість, яка виникла станом на 25 березня 2014 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 умов генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 15 лютого 2013 року.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанцій не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
В.М. Коротун
Г.І. Мостова