Справа № 466/1290/15 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/5850/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю: представника позивача Цибруха Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14 липня 2016 року у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про виселення,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 14 липня 2016 року позов задоволено.

Вирішено виселити ОСОБА_3 з жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1378,00 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

При зверненні до суду з позовом Шевченківська РА ЛМР не надала обґрунтованих пояснень та належних доказів, які б доводили її незаконне вселення та проживання у квартирі. Незважаючи на те, що в день слухання справи районним судом вона перебувала на лікуванні про що повідомила суд, справа була заслухана у її відсутності. Судом було проігноровано той факт, що у спірній квартирі, крім неї, проживає її дочка та малолітній внук. Іншого житла у них немає. Відтак, судом порушено ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Судом не враховано, що у спірну квартиру вона вселилася із згоди чоловіка як його дружина. Так як чоловік проживав один у цей час у квартирі, то була його згода на її вселення, де вона проживає з 1996 року, а 24 липня 2008 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В квартирі не реєструвалася так як це привело б до збільшення оплати комунальних послуг.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася та не повідомила про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про день і час слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням.

Відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника позивача Цибруха Я.В., який заперечив доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 та спірна квартира №9 у цьому будинку перебуває у власності територіальної громади м.Львова і знаходиться на балансі ЛКП «Тополя-406» .Загальна площа квартири 22,4 кв.м. Квартира складається із житлової кімнати площею 11,3 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м, коридору площею 2,9 кв.м та санвузла площею 2,4 кв.м.

Основним квартиронаймачем квартири був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ від 30.06.2014 року згідно актового запису у Книзі реєстрації смертей №582 (а.с.8).

Відповідачкою ОСОБА_3 не доказано на якій правовій підставі її слід визнати квартиронаймачем спірної квартири після смерті померлого, оскільки така у спірній квартирі не зареєстрована. Основним місцем проживання відповідачки є квартира АДРЕСА_2. Відповідачка ОСОБА_3 не зверталася із вимогою про визнання її квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської міської Ради, Шевченківської РА ЛМР,3-я особа ЛКП «Тополя-406 про визнання права на користування квартирою відмовлено.Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до п.9 постанови пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» зазначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з»ясувати чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім»ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до статті 58 Житлового кодексу України підставою для вселення у жиле приміщення є ордер.

Задовольняючи позов, суд підставно виходив із вимог ч.3 статті 116 ЖК УРСР за змістом якої осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

За змістом статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в і д х и л и т и .

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин