АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Слободянюк С.В.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року позивач звернувся із позовом до відповідачки, в подальшому змінивши позовні вимоги та уточнивши який зазначив, що із 07 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2011 року шлюб було розірвано, при цьому судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2010 року.

За час перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно:

1.Телевізор TOSHIBA 42x3000PR, вартістю 9 639.00 гри. (товарний чек від 25.12.2007 року);

2. Диктофон PR-US43470, вартістю 970,00 гри. (товарний чек від 21.12.2007 року);

3. Ювелірні прикраси, вартістю 8 380.00 грн. (товарний чек № 00237/785 від 07.07.2008 року);

4. DVD плеєр PIONEER DV-510K, вартістю 479,00 гри. (фіскальний чек № 228726 від 18.08.2008 року);

5. Телевізор Samsung PS42C92НR. вартістю 5 156.00 грн. (товарний чек № 153924 від 09.08.2008 року);

6. Диван «Елена», шкіряний, вартістю 9631.00 грн. (товарний чек № 1 від 15.03.2008 року);

7. Мобільний телефон Samsung SGH-E840, вартістю 1 450.00 грн. (товарний чек від 09.08.2008 року);

8. Гірські велосипеди «Торнадо» 2 одиниці (№ рами НОМЕР_3 та № НОМЕР_4), загальною вартістю 3 500,00 грн. (товарний чек № 78 від 01.06.2008 року);

9. Шуба норкова, вартістю 19 975,00 грн. (товарний чек від 1 8.12.2009 року).

Крім цього, до укладення шлюбу, а саме 15 грудня 2005 року між позивачем та ЗАТ «ПроКредитБанк» укладено рамкову угоду, у відповідності до якої ЗАТ «ПроКредитБанк» зобов'язався у порядку та на умовах цієї угоди та кредитних договорів, укладених в рамках цієї угоди здійснювати кредитування позивача.

04 березня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ПроКредитБанк» було укладено договір про надання траншу № 1.37178/2736, згідно умов якого позивач для особистих споживчих потреб отримав кредит в розмірі 51 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБ України, складає 257 500,00 грн.

У відповідності до рамкової угоди, 22 вересня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ПроКредитБанк» було укладено договір про надання траншу № 111.40785/2736, згідно умов якого позивач отримав для особистих неспоживчих потреб кредит в розмірі 73 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБ України, складає 354 050,00 грн.

Отримані кредитні грошові кошти були отримані за спільною згодою подружжя та були витрачені в інтересах родини, а саме: для наймання житла, придбання побутової техніки, меблів, спортивного інвентарю та абонементів до фітнес центру, одягу, ювелірних прикрас, оплати навчання відповідача, оплати спільного сімейного відпочинку та відпочинку відповідача та інше.

З 01 серпня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, на виконання укладених в період шлюбу договорів про надання траншу № 1.37178/2736 від 04 березня 2008 року та № 111.40785/2736 від 22 вересня 2008 року, позивач сплатив власні грошові кошти в загальному розмірі 401033,41 грн. відповідачка жодним чином не приймає участь у виконанні кредитних зобов'язань.

Тому, позивач просив поділити спільне сумісне майно таким чином:

- передати в особисту власність ОСОБА_2: телевізор TOSHIBA 42x3000PR, вартістю 9639.00 грн., диктофон PR-US43470, вартістю 970.00 грн., DVD плеер PIONEER DV-510K, вартістю 479.00 грн., телевізор Samsung PS42C92HR, вартістю 5156.00 грн., диван «Елена» шкіряний, вартістю 9631.00 грн., мобільний телефон Samsung SGH-E840, вартістю 1450,00 грн., гірський велосипед «Торнадо» № рами НОМЕР_3, вартістю 1750.00 грн., а всього майна на суму - 29 075 грн.;

- передати в особисту власність ОСОБА_1: ювелірні прикраси, вартістю 8380,00 грн., шуба норкова, вартістю 19975.00 грн., гірський велосипед «Торнадо» № рами НОМЕР_4, вартістю 1750.00 грн., а всього майна на суму 30 105 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 200 516,70 грн., а також 2596,96 грн. судового збору. (а.с.2-5, 64-69)

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року позов задоволено, поділено майно, яке перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступним чином: 1. Передано в особисту власність ОСОБА_2: телевізор TOSHIBA 42x3000PR, вартістю 9639.00 грн., диктофон PR-US43470, вартістю 970.00 грн., DVD плеер PIONEER DV-510K, вартістю 479.00 грн., телевізор Samsung PS42C92HR, вартістю 5156.00 грн., диван «Елена», шкіряний, вартістю 9631.00 грн., мобільний телефон Samsung SGH-E840, вартістю 1450,00 грн., гірський велосипед «Торнадо» № рами НОМЕР_3, вартістю 1750.00 грн.; 2. Передано в особисту власність ОСОБА_1: ювелірні прикраси, вартістю 8380,00 грн., шуба норкова, вартістю 19975.00 грн., гірський велосипед «Торнадо» № рами НОМЕР_4, вартістю 1750.00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 200516,70 грн., а також 2596,96 грн. судового збору. (а.с.137-148)

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року заяву представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року залишено без задоволення. (а.с.212)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що ОСОБА_2 зареєстрований як підприємець ще 28 серпня 2001 року і отримані ним кошти за договорами про надання траншу № 1.37178/2736 від 04 березня 2008 року та № 111.40785/2736 від 22 вересня 2008 року не були витрачені в інтересах сім'ї, а використані позивачем на здійснення підприємницької діяльності. (а.с.217-221)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 підтримали подану скаргу і просили її задовольнити, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_2 був сповіщений шляхом вручення повістки представнику ОСОБА_5.(т.2 а.с.21-22)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13 та від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Судом встановлено, що із 07 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2011 року шлюб було розірвано, при цьому судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2010 року. (а.с.6)

15 грудня 2005 року між позивачем та ЗАТ «ПроКредитБанк» укладено рамкову угоду, у відповідності до якої ЗАТ «ПроКредитБанк» зобов'язався у порядку та на умовах цієї угоди та кредитних договорів, укладених в рамках цієї угоди здійснювати кредитування позивача.(т.1 а.с.7-9)

04 березня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ПроКредитБанк» було укладено договір про надання траншу № 1.37178/2736, згідно умов якого позивач для особистих споживчих потреб отримав кредит в розмірі 51 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБ України, складає 257 500,00 грн. з кінцевим терміном повернення за пунктом 3 та Додатком № 1 до цього Договору - до 27 лютого 2013 року. (т.1 а.с.10-12)

22 вересня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ПроКредитБанк» було укладено договір про надання траншу № 111.40785/2736, згідно умов якого позивач отримав для особистих неспоживчих потреб кредит в розмірі 73 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБ України, складає 354 050,00 грн. з кінцевим терміном повернення за пунктом 3 та Додатком № 1 до цього Договору - до 05 березня 2013 року. (т.1 а.с.13-15)

За довідкою ПАТ «ПроКредитБанк» ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2010 року до 01 жовтня 2012 року сплатив Банку за договором про надання траншу від 04 березня 2008 року № 1.37178/2736 - 9471.29 доларів США за тілом кредиту та 8739.60 доларів США відсотків та за договором траншу від 22 вересня 2008 року № 111.40785/2736 - 15815.01 доларів США за тілом кредиту та 16166.02 доларів США відсотків за користування кредитом. (т.1 а.с.18, 71-73)

Обгрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_2 зазначав, що вказані кошти були витрачені в інтересах сім'ї, оскільки за письмовими заявами від 04 березня 2008 року та від 22 вересня 2008 року ОСОБА_1 надавала згоду на укладення її чоловіком ОСОБА_2 договорів про надання траншів від 04 березня 2008 року № 1.37178/2736 та від 22 вересня 2008 року № 111.40785/2736 із зазначенням, що 04 березня і 22 вересня 2008 року кошти отримані для особистих потреб подружжя. (т.1 а.с.16-17)

Колегія суддів перевірила і відхилила вказані доводи позивача.

Так, в скарзі і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечувала факт використання грошей в інтересах сім'ї, надання такої згоди, укладення і передачу Банку вказаних заяв.

На виконання частини 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів роз'яснила сторонам право заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та з метою перевірки доводів позивача ОСОБА_2 і заперечень відповідачки ОСОБА_1, за клопотанням сторони витребувала від ПАТ «ПроКредит Банк» оригінали вказаних заяв. (т.2 а.с.17-19)

За повідомленням голови правління ПАТ «ПроКредит Банк» від 05 жовтня 2016 року вих. № 1-2/16/3047/1, витребувані ухвалою Апеляційного суду міста Києві від 20 вересня 2016 року письмові заяви за якими ОСОБА_1 надала згоду на укладання її чоловіком ОСОБА_2 договорів про надання траншів від 04.03.2008 року № 1.37178/2736 та від 22.09.2008 року № 111.40785/2736 Банку не надавались, у зв'язку з цим надати вищевказані документи Банк не має можливості.(т.2 а.с.27)

Таким чином вказані доводи позивача не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, позивачем до суду надані договори на туристичне обслуговування від 19 червня 2007 року, від 29 серпня 2007 року, від 01 жовтня 2007 року про спільний відпочинок сторін, які оплачені до укладення кредитних договорів і отримання за ними грошей. (т.1 а.с.109-123)

За договором № 000153/000146 від 14 жовтня 2009 року, сторони отримали клубні карти на право на отримання фізкультурно-оздоровчих послуг на 6 місяців, за що мали б сплатити 4800 грн. (т.1 а.с.124-129)

За договором оренди від 28 жовтня 2009 року, ОСОБА_2 мав отримати в оренду однокімнатну квартиру строком до 01 листопада 2010 року, на час укладення договору мав сплатити 7 000 грн. за жовтень 2010 року та сплачувати щомісячно 3500 грн. орендної плати. (т.1 а.с.130)

Доказів понесення витрат позивачем за вищевказаними договорами за отримані ним кредитні кошти, у т.ч. інших доказів витрачання кредитних коштів на потреби сім'ї, до суду не надано і судом таких не встановлено.

Заперечуючи проти позову відповідачка посилалась на те, що позивач у цей період працював приватним підприємцем і отримував стабільний заробіток з якого відбувались ці витрати, а кредитні кошти витрачав на розвиток бізнесу. Вказані заперечення позивачем не спростовані.

Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено доказів укладення вищевказаних кредитних договорів в інтересах сім'ї та фактичного використання одержаних за цими договорами грошей на задоволення потреб сім'ї, а доводи позивача щодо наявності згоди відповідачки на отримання і витрачання цих грошей в інтересах сім'ї не знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому, колегія суддів дійшла висновку, що вищевказані кредитні угоди не створюють обов'язку відповідачки ОСОБА_1 щодо повернення кредитних коштів.

Рішення районного суду в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 200516,70 грн. підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Доводів незаконності оскаржуваного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року в частині поділу майна за яким передано в особисту власність ОСОБА_2: телевізор TOSHIBA 42x3000PR, вартістю 9639.00 грн., диктофон PR-US43470, вартістю 970.00 грн., DVD плеер PIONEER DV-510K, вартістю 479.00 грн., телевізор Samsung PS42C92HR, вартістю 5156.00 грн., диван «Елена», шкіряний, вартістю 9631.00 грн., мобільний телефон Samsung SGH-E840, вартістю 1450,00 грн., гірський велосипед «Торнадо» № рами НОМЕР_3, вартістю 1750.00 грн., а всього майна на суму - 29075 грн.; та передано в особисту власність ОСОБА_1: ювелірні прикраси, вартістю 8380,00 грн., шуба норкова, вартістю 19975.00 грн., гірський велосипед «Торнадо» № рами НОМЕР_4, вартістю 1750.00 грн., а всього майна на суму - 30 105 грн., подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить.

Тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід зменшити суму судового збору за розгляд справи районним судом із 2596,96 грн. до 591.80 грн., сплата позивачем якого підтверджується квитанцією.(т.1 а.с.1)

Керуючись ст. 303, п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року скасувати в частині стягнення із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 заборгованості в розмірі 200 516 (двісті тисяч п'ятсот шістнадцять) грн. 70 коп. і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року змінити в частині стягнення судового збору, зменшивши його розмір з 2596 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто шість) грн. 96 коп. до 591 (п'ятсот дев'яносто одна) грн. 80 коп.

В іншій частині заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

С.В.Слободянюк

Справа № 22-ц/796/8330/2016

Унікальний номер 2610/12754/2012

Головуючий у першій інстанції - Мальцев Д.О.

Доповідач Левенець Б.Б.