Справа №201/9845/15-ц
Провадження №2/201/437/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Державного підприємства «Укркомунобслуговування» до ОСОБА_1, третя особа Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Укркомунобслуговування» звернулось до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що колишнім директором Державного Підприємства «Укркомунобслуговування» ОСОБА_1 який займав цю посаду з 22.04.2013 до 01.10.2014, було звільнено чергового адміністратора готелю - гуртожитку «Предслава» ОСОБА_2 відповідно до наказу № 10/33-вк від 30 жовтня 2013 року. ОСОБА_2 подала позов до Оболонського районного суду м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в задоволенні якого їй було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду міста Києва задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 визнано наказ № 10/33-вк від 30 жовтня 2013 року в частині звільнення ОСОБА_2 неправомірним., поновили ОСОБА_2М на посаді чергового адміністратора гуртожитку готелю «Предслава» Державного підприємства «Укркомунобслуговування» з 30 жовтня 2013 року та стягнуто з ДП «Укркомунобслуговування» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу суму 35 613,30 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищезазначеній справі. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму шкоди.

В судове засідання представник позивач не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що колишнім директором Державного Підприємства «Укркомунобслуговування» ОСОБА_1 який займав цю посаду з 22.04.2013 до 01.10.2014 було звільнено чергового адміністратора готелю - гуртожитку «Предслава» ОСОБА_2 відповідно до наказу № 10/33-вк від 30 жовтня 2013 року. ОСОБА_2 подала позов до Оболонського районного суду м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в задоволенні якого їй було відмовлено рішенням від 01.04.2014 (а.с. 9-11). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.07.2014 задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 визнано наказ № 10/33-вк від 30 жовтня 2013 року в частині звільнення ОСОБА_2 неправомірним., поновлено ОСОБА_2М на посаді чергового адміністратора гуртожитку готелю «Предслава» Державного підприємства «Укркомунобслуговування» з 30 жовтня 2013 року та стягнуто з ДП «Укркомунобслуговування» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу суму 35 613,30 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. (а.с. 12-14). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 липня 2014 відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищезазначеній справі

Згідно з ст. 237 Кодексу законів про працю України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з ст. 237 Кодексу законів про працю України Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача до відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт спричинення матеріальної шкоди державному підприємству, внаслідок чого з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Укркомунобслуговування» підлягає стягненню сума завданої шкоди у розмірі 38 613,30 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, 386,00 грн. (а. с. 5).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства «Укркомунобслуговування» до ОСОБА_1, третя особа Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії АМ № 399364, виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області) на користь Державного підприємства «Укркомунобслуговування» () суму завданої шкоди у розмірі 38 613 (тридцять вісім тисяч шістсот тринадцять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії АМ № 399364, виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області) на користь Державного підприємства «Укркомунобслуговування» () судовий збір у розмірі 386 (триста вісімдесят шість) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: