Справа №577/3125/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 22-ц/788/89/16 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області заяву ОСОБА_2 про роз'яснення

рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" до ОСОБА_2 про спонукання до укладення договору про користування електричною енергією

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" про зобов'язання укласти договір щодо надання послуг з електропостачання, стягнення 5000 грн. моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

18 червня 2015 року ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Конотопський район електричних мереж» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22 березня 2015 року між ВАТ «Сумиобленерго» (правонаступник ПАТ «Сумиобленерго») та ОСОБА_3 було укладено договір про користування електричною енергією №122128.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, тому дія даного договору була припинена.

Неодноразові звернення товариства до ОСОБА_4 як споживача електричної енергії, що подається до будинку АДРЕСА_1, з приводу укладення відповідного договору результатів не дали.

Оскільки відповідно до закону споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору, то просило зобов'язати ОСОБА_2 укласти договір на користування електричною енергією №122128711 з 10 червня 2015 року.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є інвалідом І групи, прикута до ліжка, протягом 1,5 року неодноразово зверталася у різних формах до відповідача з приводу укладення договору на користування електроенергією, оскільки з ІНФОРМАЦІЯ_1 такий договір, укладений між споживачем ОСОБА_3 та відповідачем, став нікчемним, бо даний користувач помер.

До укладення договору відповідач має забезпечити її лічильником, повірити, опломбувати й зазначити його реквізити.

Пункт 27 договору зобов'язує відповідача зазначити при укладенні договору показники лічильника, а не невідому цифру «261».

У п.17 договору вказано про існування заборгованості станом на 18 червня 2015 року в сумі 171,31 грн., але вона не укладала з відповідачем договір, тому не може бути будь-якої заборгованості.

При укладенні договору відповідач повинен відкрити їй у банківській установі особовий рахунок для оплати за надані послуги, а не вимагати підписання договору із зазначенням особового рахунку ОСОБА_3, пояснюючи, що відкривається особовий рахунок не споживачу, а будинку.

Договір має бути належним чином зареєстрований із зазначенням порядкового номеру, бо у запропонованому проекті договору вказаний не порядковий номер реєстрації, а номер особового рахунку іншої особи.

Вказує, що вона має соціальний статус: інвалід І групи категорії А, учасник ВВВ, вдова інваліда І групи категорії А ВВВ, пенсіонера «За особливі заслуги перед Україною», який передбачає гарантовані державою 50% соціальні пільги на комунальні послуги.

Крім того, відповідач вніс до офіційних документів завідомо недостовірну інформацію щодо обходу абонента ОСОБА_3, його відсутності, не допущення до приладу обліку, щодо її дочки як законного представника, що вона є споживачем, яким може бути лише після укладення договору.

Також вона неодноразово наголошувала на тому, що немає можливості відкрити двері будинку, вийти на подвір'я, тому просила узгодити день та час прибуття представників відповідача для укладення договору, чого відповідачем так і не було зроблено.

28 грудня 2014 року вона спілкувалася з контролером, вручила їй чергову заяву, але в позові вказано про те, що контролер не була допущена до приладу обліку, що свідчить про внесення відповідачем завідомо недостовірної інформації.

Діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 5000 грн., бо хвилювання внаслідок неможливості оформити належні субсидії, постійні погрози відімкнути електричну енергію призвели до погіршення самопочуття.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2015 року позов ПАТ «Сумиобленерго» задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили укласти з ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Конотопський район електричних мереж» договір про користування електричною енергією для населення №122128711.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Конотопський район електричних мереж» протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили укласти з ОСОБА_2 договір про користування електричною енергією для населення, зобов'язавши ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Конотопський район електричних мереж» зазначити показники лічильника, що знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1, на час укладення договору, зазначити в договорі про користування електричною енергією для населення соціальний статус ОСОБА_2: інвалід 1 групи категорії А, учасник Великої Вітчизняної війни, вдова інваліда І групи категорії В Великої Вітчизняної війни, пенсіонера «За особливі заслуги перед Україною», вилучити з п.17 проекту договору фразу «Заборгованість на 18 червня 2015 року становить 171 грн. 31 коп.».

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Конотопський район електричних мереж» в дохід держави 139 грн. 20 коп. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 листопада 2015 року у даній справі у частині задоволення позовів ПАТ «Сумитеплоенерго» та ОСОБА_2 про зобов'язання до укладення договору споживання електричної енергії скасовано та у задоволенні цих позовів відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

19 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Апеляційного суду Сумської області з заявою, в якій просила роз'яснити рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2016 року, а саме - резолютивну його частину.

ОСОБА_2 посилається на те, що рішення апеляційного суду є не зовсім зрозумілим в резолютивній частині, а саме з якою частиною рішення місцевого суду погодився апеляційний суд, зазначивши в резолютивній частині свого рішення "В іншій частині рішення суду залишити без змін."

Інша частина заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення зводиться фактично до незгоди з рішенням апеляційного суду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача за первісним позовом ПАТ "Сумиобленерго", який при розгляді заяви про роз'яснення рішення покладаються на розсуд суду, колегія суддів вважає, що заява про роз'яснення рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 ст. 304 ЦПК України передбачає, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

В п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, зокрема, що апеляційний суд відповідно до статті 221 ЦПК може роз'яснити своє рішення.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. п. 13, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

При об'єднанні в одне провадження кількох вимог або прийнятті зустрічного позову чи позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, має бути сформульовано, що саме ухвалив суд щодо кожної позовної вимоги.

Вирішуючи за позовами про визнання питання про наявність або відсутність тих чи інших правовідносин, суд при задоволенні позову зобов'язаний у необхідних випадках зазначити в резолютивній частині рішення і про ті правові наслідки, які тягне за собою таке визнання (наприклад, про анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу в разі визнання його недійсним, анулювання свідоцтва про право власності в разі задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача тощо).

З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК).

Відповідно до статті 221 ЦПК, роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Отже, за змістом ст. 221 ЦПК України та з врахуванням наведених роз'яснень, які містяться в зазначених постановах Пленуму Верховного Суду України, роз'яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

Колегія суддів вважає, що передбачені процесуальним законом підстави для роз'яснення рішення апеляційного суду відсутні, оскільки, з врахуванням обставин, встановлених судом, та норм матеріального права, якими керувався суд при винесенні рішення, його резолютивна частина відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України, воно є зрозумілим і не потребує виконання, оскільки рішенням апеляційного суду від 25 травня 2016 року відмовлено як в задоволенні первісного позову так і в задоволенні зустрічного позову, такий зміст рішення не припускає різного тлумачення.

З огляду на зазначене, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення апеляційного суду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 215, 221, 303, 304, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про роз'яснення рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -