Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9232/15-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 48 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Григорусь Н.Й., Худякова А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати додаткових витрат на дитину

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду справи неодноразово уточнював (а.с. 2-3, 26,40-41,72а), та остаточно просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з ? частини до 300 грн. щомісячно та звільнити від сплати додаткових витрат на дитину в розмірі 200 грн. Зазначив, що тривалий час не працює, а іншу роботу з нормальною заробітною платою не може знайти. Він вдруге одружився, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5, який часто хворіє, потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Також, він платить аліменти на утримання другої дружини та сина ОСОБА_5. На даний час він працює на підсобних роботах, має мінливий заробіток, що позбавляє його можливості платити аліменти на трьох осіб. Відповідачка, у свою чергу, отримує соціальну допомогу на дитину в розмірі 1800 грн. За таких обставин, просив позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2016 року позов задоволено частково. Змінено розмір стягнутих рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2009 року аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 770 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просила рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що судом при винесенні рішення не враховано тяжкий стан здоров'я позивача, його сина і батька, та необхідність несення значних витрат на їх лікування. Крім того, судом безпідставно було відмовлено у прийнятті доказів на підтвердження стану здоров'я сина позивача та його батька, та чеків на придбання медикаментів. Також, судом не надано оцінки тому, що відповідачка отримує від держави соціальну допомогу на дитину в розмірі 1500 грн. та соціальну допомогу по догляду за дитиною до 18 років, що значно полегшує утримання дочки. Судом не взято до уваги і те, що позивач не може працевлаштуватися, зареєструватися у Центрі зайнятості у зв'язку із втратою військового квитка.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі до 02.02.2010 року (а.с. 15), та є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства. ОСОБА_2 не працює, перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною, отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 16 років (а.с. 45-46).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та додаткові витрати у розмірі 500 грн. щомісячно (пов'язані із лікуванням), починаючи з 23.07.2009 року і до повноліття дитини.

Рішенням цього ж суду від 29.03.2012 року зменшено розмір додаткових витрат на утримання дитини з 500 грн. до 200 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття (а.с. 12).

З довідки Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 13.01.2016 року № 414/3 вбачається, що станом на 01.01.2016 року заборгованість зі сплати позивачем аліментів на утримання дочки становить 391 грн. 48 коп., додаткових витрат - 2044 грн. 80 коп. (а.с. 43).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 06.05.2011 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 (а.с. 5, 14).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом по АДРЕСА_1. Позивач з 08.09.2015 року не працює (а.с. 42), на обліку в Центрі зайнятості не перебуває. ОСОБА_3 знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним 3-х років (а.с. 16).

Згідно довідки ЛКК № 492 від 11.09.2015 року Центральної дитячої міської лікарні ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу ряду захворювань (а.с. 66,76-77, 95-98). Позивач також страждає на хронічні захворювання, внаслідок чого потребує лікування (а.с. 67, 73-75, 99-100). Батько позивача - ОСОБА_9 є інвалідом 3 групи загального захворювання, потребує лікування (а.с. 101-104 )

Під час апеляційного розгляду представник позивача, яка є його дружиною, пояснила, що їх син потребує операції, внаслідок наявних у нього захворювань, яку можна провести у Києві. На даний час вони намагаються зібрати кошти на дану операцію. Позивач офіційно не працює, оскільки у нього немає військового квитка, підробляє на тимчасових роботах. Крім того, представник зазначила, що ОСОБА_1 згодний платити аліменти, проте на даний час у них немає коштів, а тому вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів повинен бути зменшений.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду від 22.07.2015 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2016 року та до повноліття дитини (а.с 29). Крім того, із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.05.2015 року та до ІНФОРМАЦІЯ_4 (до досягнення дитиною трирічного віку).

Під час розгляду даної справи, ОСОБА_2 до участі не була притягнута.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів, підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач офіційно не працює, має мінливий дохід, його сімейне та матеріальне становище змінилося. За таких обставин, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стану здоров'я ОСОБА_4, матеріального становища сторін, судом правильно визначено аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 770 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач може платити аліменти тільки в сумі 300 грн. не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину є беззаперечним, а запропонована ОСОБА_1 сума вочевидь не може забезпечити дитину.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Участь батьків у додаткових витратах на дитину є їх обов'язком.

З матеріалів справи вбачається, що додаткові витрати на дочку ОСОБА_4, інваліда дитинства, стягнуті з позивача в розмірі 500 грн. на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2009 року. Вказані витрати пов'язані із хворобою дитини - ДЦП, лівобічний геміпарез, внаслідок чого вона потребує постійного лікування та догляду (а.с. 133-134).

Рішенням цього ж суду від 29.03.2012 року дані витрати зменшено до 200 грн. щомісячно (а.с. 12). При вирішенні питання про зменшення розміру додаткових витрат на дитину судом було враховано стан здоров'я і матеріальне становище ОСОБА_1, стан здоров'я його батька та те, що він вдруге уклав шлюб, дружина була студенткою, а тому не працювала.

Дане рішення ніким не оскаржувалось. Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка врахувала матеріальне становище ОСОБА_1, а тому погодилася на зменшення додаткових витрат на дочку до 200 грн. Але, вона заперечує скасування даних витрат, оскільки дитина потребує постійного лікування та догляду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої ОСОБА_4, оскільки участь батька у вказаних витратах є його обов'язком, який не може бути припинений у зв'язку із матеріальним становищем платника.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді