АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсними Загальних умов кредитування до кредитного договору, визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2015 року,

встановила:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсними Загальних умов кредитування до кредитного договору.

Посилався на такі обставини.

07 жовтня 2013 року між ним та відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 500 107 64, а також додаткова угода до нього. Згідно умов кредиту сума кредиту становить 106598 грн., що еквівалентно 13010,90 доларів США; сума додаткового кредиту-2 становить 7538,4 грн., що еквівалентно 920,10 доларів США.

Зазначені кошти позивач використав на купівлю автомобіля згідно договору купівлі - продажу № 186 з ТОВ «Карпати Автоцентр» від 08.10.2013 року.

На момент підписання кредитного договору кредитор прив'язав гривневий еквівалент кредиту до долара США, який за курсом НБУ становив 7,99 грн. за долар США, а за курсом, визначеним ТОВ «Порше Мобіліті» 8,30 грн. за долар США. Позивачу щомісяця необхідно сплачувати відповідно до графіку погашення кредиту в середньому 2420 грн.

З 03 березня 2014 року від ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу позивача почали надходити рахунки - фактури з постійно зростаючим розміром сум

______________________________________________________________________________

22ц-58/2016р. Головуючий у 1нстанції Угриновська Л.Я.

Категорія 19 доповідач Савчук М.В.

12.02.2015 року.

Позивач посилається, що він не допускав прострочень по платежах згідно графіку погашення кредиту. Вважає, що відповідач, збільшивши розмір платежів, порушує його права як споживача, передбачивши в Загальних

умовах кредитування еквівалент до іноземної валюти при розрахунках, не попередив його про валютні ризики. Позивач вважає, що положення п. п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2 2.4 Загальних умов кредитування, що передбачають зміни у витратах позичальника за формулою зміни курсу долара США , крім відсоткової ставки, є несправедливими. Вказівка щодо можливої зміни суми платежів в графіку відсутня, між розміром платежу, визначеного графіком та розміром

платежу, що розраховується за формулою і визначений п. п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 2.4 Загальних умов є розбіжності. Остання визначається відповідно до комерційного курсу долара США КІБ ПАТ «Креді Агріколь Банк.

Крім наведеного позивач вважає, що відповідач при укладенні договору допустив інші порушення, а саме не надав йому інформацію про кредитні умови, тобто допустив підприємницьку практику (надання кредитної послуги), що ввела позивача в оману. Передбачивши в кредитному договорі обов'язок позичальника застрахувати заставне майно в рекомендованій страховій компанії, відповідач визначив монопольне право останньої, обмежив конкуренцію страхових компаній. Вважає, що п. п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 2.4 Загальних умов кредитування є несправедливими, спрямовані на створення дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Просив визнати недійсними п.п. 1.3; 1.3.1; 1.3.2; 2.4 Загальних умов кредитування кредитного договору № 50010764 від 07.10.2013 року та визнати цей договір недійсним.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

________Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладені кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності правочину і вимог, передбачених ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», а тому підстав для задоволення позовних вимог відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10. 2013 року між сторонами у справі та за участю поручителя ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №500107 64, а також додаткова угода до нього. Згідно умов кредиту позичальник ТОВ «Порше Мобіліті» надав позивачу кредит, сума якого становить 106598 грн., що еквівалентно 13010.90 доларів США на строк 60 місяців; сума додаткового кредиту-2 становить 7538.4 грн., що еквівалентно 920.10 доларів США. Кредитним договором передбачена 9,9 % ставка, змінна відповідно до ст.2.3 Загальних умов кредитування, разова комісія за надання кредиту 2.50% від суми кредиту. Цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля марки VW POLO SEDAN 2013 року випуску, об'єм двигуна 1598 куб. см. 08.10. 2013 року було укладено договір купівлі-продажу № 186 з ТОВ «Карпати Автоцентр», згідно якого позивач придбав вказаний автомобіль, що був заставлений, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту.

Згідно Загальних умов кредитування, що є додатком до Кредитного договору, компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін. Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та додатковим кредитом, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанію очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитного договорі.

Відповідно до ст. 1.3.1 Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та по додатковому кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено в кредитному договорі до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту. При цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний на робочий день, що передує виставленню рахунка з врахуванням особливостей передбачених договором.

Відповідно до п. 2.4, 2,5 Загальних умов кредитування, нарахування процентів: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту.

Графіком погашення кредиту до Кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу 2420 грн. із зазначенням суми платежу в еквівалентній валюті.

Відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування позивач та відповідач погодили, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого валютного курсу, як це погоджено сторонами в договорі, при здійсненні розрахунків за кредитним договором застосовується як позитивне та і від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями.

Відповідач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором та надав позивачу кредит в розмірі 106598 грн., що еквівалентно 13010.90 доларів США; та додатковий кредит в сумі 7538.4 грн., що еквівалентно 920.10 доларів США. Вказані обставини не заперечуються позивачем та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно договору купівлі продажу від 08.10. 2013 року між ТОВ «Карпати -Автоцентр» та ОСОБА_1 останній став власником автомобіля. Згідно договору застави транспортного засобу заставодавець ОСОБА_1 заставив майно з метою виконання зобов'язань за договором перед ТОВ «Порше Мобіліті». Долучені до справи квитанції про сплату позивачем коштів, спрямованих на повернення отриманого кредиту свідчать про те, що позивач фактично виконував умови договору.

ТОВ «Порше Мобіліті» зареєстровано в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, як фінансова установа відповідно до Розпорядження Держфінпослуг, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07. 2009 року, від 06.12.2012 року, від 31.07. 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання на момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, п'ятою, шостою ст.203 ЦК України.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

За змістом ч. 1 ст. 192 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", ст. 35 Закону України від 20 травня 1999 року №679-ХІV "Про Національний банк України", ст. 3 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" єдиним законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, яка приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень за всіма видами платежів.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

При цьому під іншим порядком у цій статті мається на увазі порядок і дата визначення курсу валюти.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до пункту 14 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII нечесна підприємницька практика - будь яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Згідно частини 6 статті 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про

про відмову у задоволенні позову, оскільки оспорювані умови кредитного договору та загальні умови кредитування відповідають вимогам ст. ст. 524, 533, 627,628 ЦК України та не суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживача».

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (правова позиція Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14).

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У зв'язку з вищенаведеним безпідставними є доводи скарги про те, що визначення погашення кредиту щомісячного платежу в доларах США та закріплення в умовах кредитування щомісячного платежу еквівалентного в іноземній валюті є несправедливим та свідчить про зловживання відповідачем своїм правом.

На підставі викладеного, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: