Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/5289/15ц Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/778/281/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про визнання права власності у порядку спадкування.

В позові зазначала, що 05.06.2014 року помер ОСОБА_8 Після його смерті залишився спадок у вигляді двокімнатної квартири за № 46 в будинку № 7 по вул. Центральній в м.Запоріжжя, набутої спадкодавцем згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20.05.2011 p., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстрованому в реєстрі за № 3274, та автомобіль «ВАЗ 21074» 2002 р.в., держномер 50424 НЕ. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є батьки - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Вважає, що до кола спадкоємців може бути включена також і вона, оскільки перебувала в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем більш, ніж 20 років, вела з ним спільне господарство, їх відносини були фактично шлюбними, мешкали разом, вели спільний бюджет та спадкодавець вважав її за життя дружиною, відповідно ставився і виконував всі обовязки, які притаманні подружжю. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2015 р. був задоволений її позов щодо встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, що, на її думку, є підставою для задоволення вимог про визнання її спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_8 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_8 на 1/3 частку спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «ВАЗ 21074» 2002 р.в., держ.номер 50424 НЕ. Посилаючись на викладене, просила суд визнати її спадкоємицею першої черги після померлого 05.06.2014 р. ОСОБА_8 Визнати за нею право власності на 1/3 частку спадкового майна, що складається з квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «ВАЗ 21074» 2002 р.в., держ.номер 50424 НЕ.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від імені відповідачів подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких наводяться доводи на спростування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу. Зазначено, що позивач не набула право на спадкування в колі спадкоємців першої черги. Просять апеляційну скаргу відхилити, а оскаржене рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_10, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2014 р. помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2011 p., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3274 (а.с.8,9), та автомобіля «ВАЗ 21074», 2002 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, про що надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

За життя ОСОБА_8 заповіту не залишив, тому спадкоємцями першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України є батьки померлого - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 року, встановлено факт проживання однією сімєю позивача ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 05 червня 2014 року.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції правильно застосував норми права.

Згідно до ч.1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 року, яким встановлено факт проживання однією сімєю позивача ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 05 червня 2014 року, не підтверджує підстав позовних вимог.

Положеннями ст. 3 СК України визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу. Згідно ст. 21 даного Кодексу шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 74 СК України врегульоване питання права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Проте, питання спадкування врегульовані не СК України, а ЦК України.

Зокрема, спадковому праву присвячена книга шоста ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, є правильним висновок рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів перевірила усі доводи апеляційної скарги, які полягають у думці позивача, що вона, проживши більше двадцяти років з померлим ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу, набула право спадкування, як спадкоємець першої черги.

Вказані доводи не можуть спростувати рішення суду, оскільки суперечать наведеним нормам матеріального права, а саме, ст.ст. 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2015 року, яким встановлено факт проживання однією сімєю позивача ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 05 червня 2014р., на яке також посилається позивач в апеляційній скарзі, не дає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Вказане рішення має правове значення при вирішенні питання щодо виникнення у позивача права спадкування після смерті ОСОБА_8, як спадкоємця четвертої черги у відповідності до ст. 1264 ЦК України.

Проте, таких позовних вимог ОСОБА_3 не заявляла.

За правилами ст.ст. 11, 303 ЦПК України справа розглядається та переглядається в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Право на спадкування в порядку першої черги спадкоємців у ОСОБА_3 не виникло.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: