Провадження № 2/127/1045/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

14 січня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого:судді Гуменюка К.П.,
секретаря:Сєрих В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

в с т а н о в и в:

08 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації за вказаним помешканням.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 є співласником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі, окрім позивача, також зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Проте відповідач з моменту реєстрації - 2011 року, по даний час в спірній квартирі не проживає та не з'являється. В зв'язку з непроживанням відповідача в спірній квартир, позивач вимушена сплачувати надмірні комунальні послуги, які нараховуються за ним.

З огляду на вищевикладене, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду надала заяву, у якій просить суд справу розглядати за її відсутності та зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов до переконливого висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 грудня 2002 року, видане Виконкомом Вінницької міської ради згідно рішення від 12 грудня 2002 року № 1969 (а.с. 4).

Згідно довідки № 892 від 03 листопада 2015 року, виданої ДП «ЖЕК № 26»-ВКФ «Будмашпрод»-ТОВ, у квартирі НОМЕР_1, яка розташована в будинку АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (власник), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (син), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (син), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (племінник) (а.с. 7). Даний факт також підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 6).

Як вбачається з акту № 158 від 04 листопада 2015 року, затвердженого ДП «ЖЕК № 26»-ВКФ «Будмашпрод»-ТОВ, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 за місцем прописки не проживає з 2011 року по теперішній час, місце знаходження не відоме (а.с. 5).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач ОСОБА_3 у вищезазначеній квартирі не проживає, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачу, як власнику житла, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 у квартирі НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживає більше 1 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зняття з реєстрації за місцем проживання відповідача ОСОБА_3 у вищезазначеному помешканні, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на вищезазначене, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 88, 197, 212-217, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його отримання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк