АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 663/2615/15-ц Головуючий у І інстанції Шульга К.М.
Номер провадження 22-ц/791/1979/16 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Полікарпової О.М.,

Прокопчук Л.П.,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що на підставі договору № Ф060527П від 30 травня 2006 року з додатковими угодами до нього між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 8359 доларів США під 12 % річних строком до 29 травня 2016 року, цього ж дня в забезпечення виконання вказаного договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 02-23-Ф060527П-1087 з додатковими угодами до нього, свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконав, у позові поставлено питання про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за вказаним договором станом на 12 серпня 2015 року у розмірі 246063,70 гривні з зазначенням еквіваленту у доларах США, яку складають 127023,73 гривні заборгованість за кредитом, 58794,4 гривні заборгованість за процентами, 43739,75 гривні пеня за прострочку повернення кредиту, 16505,82 гривні пеня за прострочку повернення відсотків.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 02 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № Ф060527П від 30 травня 2006 року у розмірі 100880,29 гривні та у відшкодування судових витрат 1513,20 гривні, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені, оскільки судом першої інстанції було помилково застосовано норми ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, сторони домовились, що строк виконання основного зобов'язання є 29 травня 2016 року, а тому перебіг строку позовної давності починається з 29 травня 2016 року, також суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про припинення поруки, оскільки строк на пред'явлення кредиторської вимоги до поручителя слід обраховувати з 29 травня 2016 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважав її такою. що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивача вимоги скарги підтримала, надала до суду розрахунок заборгованості по сплаті кредиту та відсотків в межах трьох років та розміру пені за один рік, пояснила, що останній платіж в погашення кредиту відповідачем було здійснено 09 квітня 2009 року.

Відповідач вимоги скарги не визнав, вважав правильним рішення суду першої інстанції, яким стягнуто заборгованість за його розрахунком після 10 вересня 2009 року в межах строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 30 травня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф060527П з додатковими угодами до нього, за яким останньому було надано кредит 8500 доларів США під 12 % річних строком до 29 травня 2016 року, цього ж дня в забезпечення виконання вказаного договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 02-23-Ф060527П-1087 з додатковими угодами до нього, за розрахунком позивача станом на 12 серпня 2015 року відповідач допустив вказану у позові заборгованість, останній платіж в погашення суми кредиту ним було здійснено 09 квітня 2009 року, до суду він звернувся із заявою про застосування строків позовної давності (а.с. 4-21, 28, 32-34, 54-55).

Між сторонами кредитного договору в силу його умов виникли правовідносини, врегульовані його положеннями та положеннями ст. ст. 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, за якими відповідач отримав у позивача суму кредиту із зобов'язанням повернути позичену суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

П. 4.5 договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідач останній раз вніс грошові кошти в погашення кредиту 09 квітня 2009 року, наступний платіж за графіком погашення кредиту мав здійснити 10 травня 2009 року, проте не виконав такої умови протягом наступних 60 календарних днів, така обставина змінила строк виконання зобов'язання за кредитним договором боржником у відповідності до приведеного п. 4.5 договору, за яким вся сума кредиту мала бути повернута не пізніше 10 липня 2009 року, з цього дня у позивача виникло право на звернення з позовом до суду, відповідно розпочався відлік строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, позивач звернувся з позовом до суду після спливу строку давності 09 вересня 2015 року.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо ж суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За приведених обставин та норм матеріального права вимоги позову про стягнення тіла кредиту та неустойки, нарахованої у зв'язку порушенням відповідачем обов'язку повернути кредит, задоволенню не підлягають через сплив строку позовної давності, рішення суду в цій частині не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Стосовно вимог позову до поручителя ОСОБА_3 колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні через припинення поруки з такого розсуду.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки його п. 4.2 встановлено, що він діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Таким чином у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до вимог ст. 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як було зазначено вище строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 10 липня 2009 року, протягом шести місяців після цього кредитор не пред'явив вимог до поручителя, отже порука припинилася, передбачені законом підстави для задоволення заявлених до поручителя позовних вимог відсутні.

Разом з тим висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з боржника відсотків та пені за прострочку їх сплати є неправильним.

За положеннями ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності - відповідно за три роки та один рік до дня звернення позивача з позовом до суду, розмір відсотків та пені за прострочку їх сплати в межах строку позовної давності визначено у розрахунку позивача, який відповідачем не спростовано.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № Ф060527П від 30 травня 2006 року: 47203,93 гривні в погашення заборгованості по сплаті відсотків, 18215,36 гривні пені за прострочку сплати відсотків, всього 65419,29 гривні; у задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Прокопчук