АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3767/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Швецової Л.А.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 193 від 18 травня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ "Всеукраїнській Акціонерний Банк" звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором № 191 від 18.05.2007 року у розмірі 1 328 918.36 грн. В обгрунтування позову зазначали, що між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір від 18.05.2007 року. В забезпечення виконання умов договору, 06.12.2012 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки. Банк виконав умови договору надавши ОСОБА_4 кредит у розмірі 100 000.00 доларів США. Між тим, відвідач зобов'язання по кредитному договору не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 1 328 918.36 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року в задоволенні позову ПАТ "Всеукраїнській Акціонерний Банк" відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ПАТ "Всеукраїнській Акціонерний Банк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року та позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнській Акціонерний Банк" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 193 від 18.05.2007 року задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що оскаржуване рішення є незаконнім та необґрунтованим, прийнятим на підставі неповного з'ясування та недоведеності фактичних обставин, що мають юридичне значення для справи.

Крім того, апелянт зазначив що, в судовому засіданні, заслухавши представника позивача, суд першої інстанції не подав жодних запитань для вияснення розбіжностей, що склалися з приводу номера Кредитного договору, тим самим, позбавивши можливості Банку в відновлення своїх порушених прав щодо повернення заборгованості, яка утворилась при порушенні ОСОБА_4 своїх зобов'язань за Кредитним договором № 193 від 18.05.2007 року, укладеного між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, за його недоведеністю, районний суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 191 від 18.05.2007 року, а містяться данні про укладення договору № 193.

Проте, з таким рішенням суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття ст.611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов'язань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як це передбачено нормами статті 525 ЦК України

Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що тягне за собою правові наслідки передбачені ст. 611 ЦК України. За змістом цієї правової норми у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, ст. 1050 ЦК України встановлені правові наслідки порушення договору позичальником. Згідно з частиною 2 вказаної статті, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (тобто, залишку боргу в цілому), та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи 18 травня 2007 року укладено кредитний договір № 193 між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнській Акціонерний Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку», та фізичною особою ОСОБА_4.

Крім того до Кредитного договору № 193 ПАТ "Всеукраїнській Акціонерний Банк" та ОСОБА_4 уклали Додаткову угоду № 1 від 21 липня 2008 року, Додаткову угоду № 2 від 14 травня 2009 року, Додаткову угоду № 3 від 14 травня 2009 року, Додаткову угоду № 4 від 14 травня 2009 року, Додатковий договір № 4 від 18 травня 2011 року, Додатковий договір № 5 від 06 грудня 2012 року, копії яких додані до матеріалів справи та особисто підписані ОСОБА_4 та ПАТ "Всеукраїнській Акціонерний Банк".

ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимоги кредитного договору та додаткових угод виконав, надав ОСОБА_4 кредит в сумі 100000 доларів США на термін до 18 травня 2014 року, шляхом надання однією сумою в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_4

Також, на забезпечення виконання умов договору, 6 грудня 2012 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно умов якого Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання ОСОБА_4 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно наданого розрахунку, ОСОБА_4, станом на 26 червня 2015 року, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Відповідно до п.3.3.3 договору встановлено, що відповідач зобов'язався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п.2.5.1, не пізніше визначеного п.1.3 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п.п.1.4.1, 2.3 додаткового договору №7, а також на вимогу Банку сплачувати можливу неустойку.

Згідно п.4.2, 4.3 договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми кредитних коштів та у розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту або несплачених процентів за несвоєчасне повернення коштів.

Окрім цього, в забезпечення виконання умов договору 6 грудня 2012 року укладено договір поруки.

Статтею 554 ЦК України передбачено, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів ,що виникають із кредитних правовідносин» договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником.

З огляду на порушення відповідачем прийнятих за Умовами кредитного договору зобов'язань та виходячи із положень ст..526 ЦК України про загальні умови виконання зобов'язання відповідно договору, вимог цього Кодексу, та переглядаючи справу в межах позовних вимог, з урахуванням розрахунку заборгованості , який було надано у суді апеляційної інстанції колегія суддів вважає позовні вимоги банку підставними і обґрунтованими.

Посилання представника ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду Харківської області на той факт, що судом не може розглядатись питання щодо стягнення за кредитним договором №193 від 18.05.2007 року, оскільки в позовній заяві позивач просив стягнути суму за договором № 191, судова колегія вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що 18.05.2007року між банком та ОСОБА_4 був укладений саме договір №193 і ОСОБА_5 був поручителем саме за цим договором та на вказану суму, іншого договору між сторонами від 18.05.2007р. не існує.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ « ВіЕйБі Банку» підлягають задоволенню, з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума заборгованості, а саме: по кредитному договору №193 від 18 травня 2007 року - 1145492,48 грн. (один мільйон сто сорок п'ять тисяч чотириста дев'яносто дві гривень сорок вісім копійок) по кредиту, 119823,19 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривни дев'ятнадцять копійок) по відсотках, всього 1265315,67 грн.(один мільйон двісті шістдесят п'ять тисяч триста п'ятнадцять гривень шістдесят сім копійок). Також стягненню підлягає сума штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 63602,69 грн. (шістдесят три тисячі шістсот дві гривні шістдесят дев'ять копійок).

Посилання суду першої інстанції на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладання договору між позивачем та відповідачем спростовуються наявним матеріалам справи.

Також відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, відповідно до п.22 ст..5 Закону України «Про судовий збір» , який діяв на час звернення до суду з позовною заявою Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнялась від сплати судового збору.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 7673 грн.40 коп. судових витрат на справлення судового збору при зверненні до суду та апеляційного оскарження по 3836грн.70 коп. з кожного в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 квітня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» () заборгованість по кредитному договору №193 від 18 травня 2007 року - 1145492,48 грн. (один мільйон сто сорок п'ять тисяч чотириста дев'яносто дві гривень сорок вісім копійок) по кредиту, 119823,19 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривни дев'ятнадцять копійок) по відсотках, всього 1265315,67 грн.(один мільйон двісті шістдесят п'ять тисяч триста п'ятнадцять гривень шістдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_2) в дохід держави 7673 грн. 40 коп. судових витрат на справлення судового збору при зверненні до суду та апеляційного оскарження рішення по 3836 грн. 70 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Швецова Л.А.

Судді Бурлака І.В.

Карімова Л.В.