Справа № 604/888/16-ц
Провадження № 2/604/426/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, Заявник) звернулася до суду із заявою до Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області (далі - Відповідач), про встановлення факту належності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_2; та визнання права власності на спадкове майно, - земельну ділянку площею 2,84 га, яка складається із двох ділянок: кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,7146 га, та кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1310 га, яка розташована на території Лисичинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка знаходилася на території села Лисичинці Підволочиського району, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4. До вказаного майна вона являється спадкоємцем першої черги за законом. Однак приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виданий на ім'я ОСОБА_2, проте згідно свідоцтва про народження та смерть спадкодавець значився як «ОСОБА_2». Станом на сьогоднішній день Позивач не оформила право власності на спадкове майно, а тому змушена звернутися з даним позовом в суд.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не з'явилися.

Представник Позивача подав заяву, згідно якої позов підтримав з мотивів висловлених у ньому, просить задовольнити.

Представник Відповідача - Новосільської сільської ради Підволочиського району, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, проти позову не заперечили.

Враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 24 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Частина перша ст. 529 ЦК УРСР передбачала, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, виданого Лисичинською сільською радою народних депутатів Підволочиського району 11 червня 1985 року.

Таким чином Позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2

Згідно з довідкою Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №1395 від 02.08.2016 року, Позивач вважається такою, що вступила в управління спадковим майном.

Таким чином Позивач спадщину прийняла відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,84 га, що складається із двох ділянок: кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,7146 га, та кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1310 га, у межах згідно планом, розташованої на території Лисичинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області є ОСОБА_2, житель с. Лисичинці. Державний акт видано на підставі рішення Лисичинської сільської рад народних депутатів від 14 лютого 2001 року №14 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №292.

Згідно з роз'ясненням приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 26 серпня 2016 року №467/01-16 на звернення гр. ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, видати неможливо, оскільки правовстановлюючий документ, - державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_2.

Таким чином судом встановлено невідповідність прізвища спадкодавця в Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Враховуючи наведене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, відповідатиме інтересам Позивача-Заявника та забезпечить реалізацію її законних прав, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити, встановити факт належності померлому правовстановлюючого документа, - Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Також, на підставі наведеного суд приходить до переконання, що вимоги є підставними і підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, - земельну ділянку площею 2,84 га, яка складається із двох ділянок: кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,7146 га, та кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1310 га, розташовані на території Лисичинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 392 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 116, 118 - 120 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, - земельну ділянку площею 2,84 га, яка складається із двох ділянок: кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,7146 га, та кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1310 га, яка розташована на території Лисичинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Г.Б. Сидорак