Провадження № 8/521/20/16
УХВАЛА

07 вересня 2016 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

представника відповідача ПАТ «ОЗРСВ» ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси заяву представника ОСОБА_4 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» (ПАТ «ОЗРСВ»), Житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» (ЖКЕП «Радіалка»), треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, ОСОБА_5, про визнання права користування житловим приміщенням квартири за адресою АДРЕСА_1, зобовязання укладення договору найму житлового приміщення, відкриття особового рахунку, встановлення способу виконання рішення суду шляхом реєстрації місця проживання; за позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів», третя особа: Житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» про визнання права користування житловим приміщенням та вселення; за зустрічною позовною заявою ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» до ОСОБА_4, третя особа: Житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» про виселення.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18.06.2014 р., залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 29.10.2014, 24.06.2015 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, позовні вимоги ПАТ «ОЗРСВ» задоволено, виселено ОСОБА_4 з квартири за адресою АДРЕСА_2, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право користування житловою квартирою № 33 в будинку № 46-а по вул. Бугаївській в м. Одесі, вселено його до спірної квартири, вирішено питання про судові витрати.

Представник ОСОБА_4 звернулась до суду із заявами про перегляд вказаного рішення за ново виявленими обставинами.

02 серпня 2016 року до суду надійшла заява представника позивача «Про забезпечення доказів» (а.с. 80 т.4), в якій з посиланням на ст.. 151 ЦПК України ставиться питання про заборону будь-яким особам, зокрема ОСОБА_3 вчиняти в будь-який спосіб будь-які дії, зокрема відчужувавти спірну квартиру, вчиняти відносно неї будь-які нотаріальні дії, накладення арешту на спірну квартиру.

В судовому засіданні представник заявник вказану заяву підтримала, просила розглядати її як заяву про забезпечення позову, необхідність вжиття відповідних заходів обґрунтувала тим, що третя особа зареєстрував своє місце проживання у спірній квартирі, й може вселити до неї інших осіб або передати в довгострокове користування, що може утруднити виконання рішення у справі в випадку задоволення заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами

Представник ПАТ «ОЗРСВ» заяву підтримав, просив її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на її необґрунтованість, пояснив, що на вказану квартиру було накладено арешт в рамках іншої цивільної справи.

Враховуючи зміст вимог, викладених в заяві від 03.08.2016 року, суд вважає за необхідне розглянути її як заяву про забезпечення позову.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є право користування спірною квартирою за адресою АДРЕСА_1.

З довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 107-109 т.4) вбачається, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано, у звязку із чим суд відхиляє доводи заявника про можливість відчуження ОСОБА_3 спірної квартири. Крім того, Законом не передбачено можливості вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії без конкретизації осіб, яких стосується заборона та зазначення конкретних дій, яких їм забороняється вчиняти.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 151- 152, 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення, або протягом 5 днів з дня отримання її копії у разі якщо ухвала постановлена без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя /підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя: Секретар: