Провадження №2/521/597/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської Ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської Ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, зменшивши який просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 71/100 частку домоволодіння під № 7 по вул. Туристській в м. Одесі, яке в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 46,5 кв. м., загальною площею 82,2 кв.м., огорожі № 1-3, розташованих на земельній ділянці площею 910,0 кв.м.. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23 січня 2014 року помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді 71/100 частки домоволодіння під № 7 по вул. Туристській в м. Одесі. За час життя ОСОБА_4, залишив на імя позивачки заповіт, посвідчений Першою одеською державною нотаріальною конторою 21.05.2013 р. за реєстровим № 7-490. На підставі двох свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 20.08.1997 р., реєстровий № 3-3483 та реєстровий № 3-3484, ОСОБА_4 був власником зазначеного домоволодіння в цілому. 17.06.2014 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але 20.04.2015 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що на теперішній час не має можливості визначити частку, право власності на яку належить спадкодавцю, у Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровані частки, які не відповідають дійсності у звязку із скасуванням рішень суду, які залишаються зареєстрованими в реєстрі прав власності та реєстрацію не скасовано. Посилаючись на викладене позивачка вимушена звернутись до суду з наведеним позовом.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської Ради в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю відповідача, в якій просить розглянути цивільну справу №521/11802/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності у відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог та винесення судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2015 року позивачкою у встановленому порядку було змінено прізвище з «Грабіліна» на «Генцар», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 04.11.2015 року, № витягу: 0.

23 січня 2014 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №365139 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної службі ОСОБА_2 міського управління юстиції 24.01.2014 року, актовий запис № 909. За час свого життя ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі ОСОБА_2 міського управління юстиції 29 серпня 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1072.

З листа КП «Бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 міської ради №442027.67.14 від 11.07.2014 року вбачається, що Комунальне підприємство повідомляє, що станом на 31.12.2012 року зареєстровано: 71/100 частин домоволодіння по вул. Туристській, 7 в м. Одесі за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 20.08.1997 р., р.№ 3-3483, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 20.08.1997 р., р.№ 3-3484. Зареєстровано 08.09.1997 року в кн. 24 стор 140 р. №4957.

21 травня 2013 року ОСОБА_4 склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, який зареєстровано в реєстрі за № 7-490, з якого вбачається, що ОСОБА_4, на випадок смерті робе таке розпорядження: все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

17 червня 2014 року позивачка звернулася до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але відповідно до постанови Першої одеської державної нотаріальної контори від 20 квітня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у звязку з тим, що не має можливості визначити частку, право власності на яку належить спадкодавцю.

За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Цивільним законодавством України, а саме ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як спадкоємець після смерті ОСОБА_4, позивачка у строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розяснив, що у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні, на чому також наголосив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вказаному листі.

За умови перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та наявності обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, застосується винятковий спосіб захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13).

В контексті правових норм, що регулюють правовідносини повязані зі спадкуванням, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З зазначених вище підстав, суд приходить до висновку, що з урахуванням меж встановлення нотаріусом обставин, що полягає у вчинені нотаріальних дій виключно за умови відсутності потреби у додатковому доказуванні (наприклад, прийняття до уваги пояснень осіб), а також змісту досліджених документів, на які міститься посилання у постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2015 р., вищезазначені висновки Першої одеської державної нотаріальної контори є обґрунтованими, тому суд вважає можливим визнати за ОСОБА_6 право власності на 71/100 частку домоволодіння під № 7 по вул. Туристській в м. Одесі, яке в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 46,5 кв. м., загальною площею 82,2 кв. м., огорожі № 1-3, розташованих на земельній ділянці площею 910,0 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 23 січня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 1217, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 8, 60, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської Ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 71/100 частку домоволодіння під № 7 по вул. Туристській в м. Одесі, яке в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 46,5 кв.м., загальною площею 82,2 кв.м., огорожі № 1-3, розташованих на земельній ділянці площею 910,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 23 січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: