Справа № 573/1305/16-ц
Номер провадження 2/573/515/16
20 жовтня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Терещенко О.І.,
з участю секретаря Кислої Ю.М.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги та зобов'язання укласти договори,
06 липня 2016 року КП «Теплосервіс Білопілля» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, в якому вказує, що остання є власником і проживає у квартирі АДРЕСА_1. Підприємство забезпечує вказаний будинок тепловою енергією та надає послуги з технічного обслуговування. Вказує, що відповідач не сплачує за надані послуги.
Посилаючись на викладені обставини, просить:
1) поновити строк позовної давності;
2) стягнути на користь підприємства за період з 15 жовтня 2011 року по 15 квітня 2012 року 1620 грн. 91 коп., з 15 жовтня 2012 року по 15 квітня 2013 року - 1749 грн. 14 коп., з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2014 року - 1802 грн. 17 коп., з 15 жовтня 2014 року по 14 квітня 2015 року- 2067 грн. 14 коп., з 15 жовтня 2015 року по 19 квітня 2016 року - 189 грн. 27 коп.;
3) стягнути 233 грн. 80 коп. боргу за фактично спожиту послугу з технічного обслуговування за період з 15 жовтня 2014 року по 01 червня 2016 року;
4) зобов'язати ОСОБА_1 укласти з КП «Теплосервіс Білопілля» договори на централізоване опалення квартири та технічне обслуговування мережі опалення.
У судовому засіданні представник КП «Теплосервіс Білопілля» - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, причин свого неприбуття суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце судового розгляду. Свою позицію з приводу даного позову суду не висловила, заперечень проти позову також не надала.
Заслухавши представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно проаналізувавши докази, які надані позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1, якій послуги з централізованого опалення надає КП «Теплосервіс Білопілля» (а. с. 5, 7, 8).
З довідки про нарахування платежів за опалення квартири відповідача вбачається, що заборгованість останньої за надані КП «Теплосервіс Білопілля» послуги за період з жовтня 2011 року по квітень 2012 року становить 1620 грн. 91 коп., з жовтня 2012 року по квітень 2013 року - 1749 грн. 14 коп., з жовтня 2013 року по квітень 2014 року - 1802 грн. 17 коп., з жовтня 2014 року по квітень 2015 року - 2067 грн. 14 коп., з жовтня 2015 року по квітень 2016 року - 189 грн. 27 коп. Крім того, за період з 15 жовтня 2014 року по 01 червня 2016 року наявна заборгованість за фактично спожиту послугу з технічного обслуговування в сумі 233 грн. 80 коп. (а. с. 6). Вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 вказаного вище Закону України передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Враховуючи, що ОСОБА_1 користується послугами, які надає КП «Теплосервіс Білопілля», але плату за них не здійснює, права позивача підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості за надані послуги.
Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року (справа №6-2951цс15).
Оскільки позивач просив поновити строк позовної давності, то суд зазначає наступне.
У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Таким чином, аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що питання стосовно поновлення строку позовної давності вирішується у тому випадку, якщо сторона у справі заявила про застосування позовної давності.
З огляду на п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
З огляду на викладене початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Про неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання в частині оплати за надані послуги позивач мав можливість дізнатися кожного місяця в момент настання строку чергового платежу.
Таким чином, хоча позивачем і ставиться питання про стягнення заборгованості за період з 15 жовтня 2011 року по 15 квітня 2013 року поза межами строку позовної давності, але позовна давність у даному випадку може застосовуватися судом лише за заявою відповідача ОСОБА_1, яка не просила суд її застосувати. Тому кошти за цей період також підлягають стягненню з відповідача і поновлювати строк позовної давності немає необхідності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь КП «Теплосервіс Білопілля» необхідно стягнути за період з 15 жовтня 2011 року по 19 квітня 2016 року заборгованість за використану теплову енергію у сумі 7428 грн. 63 коп., а також 233 грн. 80 коп. боргу за фактично спожиту послугу з технічного обслуговування за період з 15 жовтня 2014 року по 01 червня 2016 року.
Що стосується позовної вимоги про зобов'язання укласти договір на централізоване опалення квартири та технічне обслуговування мережі опалення, то суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного вище Закону України передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (п. 1, 3 ч. 2 ст. 21 Закону).
Згідно з ч. ч. 3, 4 вказаного вище Закону України договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.
Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.
У відповідності з абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Як вбачається з листа від 04 квітня 2013 року, ОСОБА_1 пропонувалося укласти відповідні договори з позивачем (а. с. 43, 44).
Договори про надання послуг з теплової енергії та гарячого водопостачання та про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкової мережі теплопостачання розроблені позивачем згідно з типовими договорами та не містять порушень норм чинного законодавства.
З огляду на викладене, позов у вказаній частині також підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути 2756 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 89, 209, 213, 215, 224-225 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» заборгованості за теплову енергію за період з 15 жовтня 2011 року по 19 квітня 2016 року в сумі 7428 (сім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 63 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» 233 (двісті тридцять три) гривні 80 копійок заборгованості за технічне обслуговування за період з 15 жовтня 2014 року по 01 червня 2016 року.
Зобов'язати ОСОБА_1 укласти з Комунальним підприємством Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» договір від 01 червня 2016 року про надання послуг з теплової енергії та гарячого водопостачання в редакції, яка підготовлена Комунальним підприємством Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля».
Зобов'язати ОСОБА_1 укласти з Комунальним підприємством Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» договір від 01 червня 2016 року про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкової мережі теплопостачання в редакції, яка підготовлена Комунальним підприємством Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень судового збору.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя