Справа №592/7323/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1687/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Сибільової Л. О. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області, ОСОБА_5, третя особа Сумська міська рада, про визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що їм на праві спільної часткової власності в рівних частках належить житловий будинок № 67 по вул. С. Лазо в м. Суми, розташований на земельній ділянці, площею 0,0691 га. На підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії CM № 159136 від 02 лютого 2004 року, їх сусідці ОСОБА_5 належить земельна ділянка, площею 0,1000 га, за адресою: вул. С. Лазо, буд. 69 м. Суми, на якій розташований житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями. Вказують, що межі приватизованої відповідачем земельної ділянки накладаються на їх земельну ділянку, що перешкоджає їм приватизувати свою земельну ділянку. Крім того, рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 723 від 18 грудня 1993 pоку земельна ділянка за адресою: вул. С. Лазо, буд. 69, м. Суми, у приватну власність ОСОБА_5 не передавалась, тому технічний звіт на відведення земельної ділянки та державний акт видані з порушенням вимог чинного законодавства України. У зв'язку з цим просили визнати незаконним державний акт на право власності на земельну ділянку СМ №159136 від 02 лютого 2004 року та скасувати його.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

При цьому вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, послався на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2015 року, яке скасоване судом апеляційної інстанції. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що державний акт видавався на підставі рішення Сумської міської ради від 17 лютого 1994 року №70. Крім того, у ОСОБА_5 відсутній технічний звіт на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 лютого 2004 року серії СМ №159136.

Зазначає, що рішенням суду, яке набрало законної сили було встановлено, що оскаржуваний ними державний акт був виданий саме на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 грудня 1993 року № 723, тому ці обставини, відповідно до ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Доводить, що державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_5 виготовлений з порушенням вимог чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_5 та її представника - адвоката ОСОБА_7, представника Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області ОСОБА_8, які проти скарги заперечували, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності в рівних частках належить житловий будинок № 67 по вул. С. Лазо в м. Суми, розташований на земельній ділянці, площею 0,0691 га. (том 1, а.с. 7-8).

Земельна ділянка під вказаним будинком позивачам у встановленому законом порядку не виділялась і в них відсутні будь-які документи, підтверджуючі право власності чи право користування на вказану земельну ділянку. Власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами позивачів, є Сумська міська рада. Ці обставини встановлені рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року та від 03 лютого 2015 року, які набрали законної сили (том 1, а.с. 48-56).

Відповідач ОСОБА_5 є власником житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: м. Суми, вул. С. Лазо, 69 (том 1, а.с. 58-61,67-68). Земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі державного акта, серії СМ №159136 від 02 лютого 2004 року (том 1, а.с. 68). В цьому державному акті вказано, що ОСОБА_5 є власником зазначеної земельної ділянки на підставі рішення виконкому Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723, площа земельної ділянки - 0,1000 га (том 1, а.с. 68).

З листа архівного відділу Сумської міської ради № 1060/1 від 05.06.2015 року вбачається, що в рішенні виконавчого комітету Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723 «Про передачу в приватну власність земель», в списках громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських будівель, ОСОБА_5 за адресою вул. С. Лазо, 69 не значиться (а.с. 12).

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 17 лютого 1994 року № 70, ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,10 га за адресою: вул. С. Лазо, 69 (том 2, а.с. 7, 10-11).

Відмовляючи позивачам у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та відсутності підстав для визнання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 незаконним та його скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 3 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Тобто, з позовами про визнання державних актів недійсними, можуть звернутись власники або користувачі сусідніх земельних ділянок, права яких порушуються.

Відповідно до ст.ст. 125-126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування або за результатами аукціону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі договорів довічного утримання від 19 квітня 2001 року, позивачам на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині кожному, належить житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Суми по вул. С. Лазо № 67. Предметом договорів є лише будинок, про земельну ділянку у договорі не йдеться (том 1, а.с. 7-8).

Як зазначалось вище, рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року та від 03 лютого 2015 року, які набрали законної сили, встановлено, що земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул. С. Лазо, 67, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не виділялась і в них відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності чи право користування на вказану земельну ділянку. Власником земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами позивачів, є Сумська міська рада (том 1, а.с. 48-56).

Таким чином, в порушення приписів ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачі не довели, що вони у встановленому законом порядку набули право власності чи право користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Суми, вул. С. Лазо, 67, і що це право порушено.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання позивачів на лист ПП «Мегаполіс» та на те, що вони не можуть оформити право власності на свою земельну ділянку, оскільки вона перетинається із земельною ділянкою № 69, яка на підставі оскаржуваного державного акту належить ОСОБА_5

Ці обставини не можуть бути підставою для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку і не беруться до уваги колегією суддів, оскільки межі земельної ділянки біля будинку позивачів у належний спосіб не встановлювались, в натурі не виносились. Натомість, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що ОСОБА_3 самовільно встановила шиферний паркан на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_5 (том 1, а.с. 31-32). Отже, позивачі користувалися частиною земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 17 лютого 1994 року № 70 ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,10 га за адресою: вул. С. Лазо, 69 (том 2, а.с. 7, 10-11). Сумським міським управлінням земельних ресурсів 02 лютого 2004 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії СМ № 159136, який був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів (том 1, а.с. 68). При видачі державного акту була допущена технічна помилка і замість зазначеного вище рішення виконавчого комітету, як на підставу передачі ОСОБА_5 земельної ділянки у власність, зазначено інше рішення виконавчого комітету Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723. Допущення цієї помилки при видачі державного акту відповідачу ОСОБА_5 також підтверджується листом Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 25 серпня 2015 року № 2045/01.23 (том 1, а.с. 63) та листом Управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області від 02 лютого 2016 року № 39/01-12 (том 1, а.с. 219).

Незважаючи на вказану технічну помилку в державному акті, земельна ділянка була приватизована ОСОБА_5 в установленому законом порядку, на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів від 17 лютого 1994 року № 70. Підстави вважати, що державний акт виданий з порушенням вимог чинного законодавства чи порушує права позивачів, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази того, що державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 видавався на підставі рішення Сумської міської ради від 17 лютого 1994 року № 70, не відповідають встановленим обставинам.

В матеріалах справи міститься технічний звіт по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 (том 2, а.с. 16-32), який відповідно до листа Землевпорядної виробничо-торгівельної фірми «ГЕО» від 30 січня 2015 року № 2, відповідає всім вимогам нормативних документів з питань землеустрою (том 1, а.с. 70). Доводи заявника апеляційної скарги про протилежне, є безпідставними.

Крім того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення виконкому Сумської міської ради про передачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га та недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень відповідного органу місцевого самоврядування, а при складанні і видачі державного акту було дотримано вимог законодавства (том 1, а.с. 48-52). Отже, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини встановлені судовим рішенням і не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Слід також зазначити, що дійсно рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2015 року заяву ОСОБА_5 було задоволено та встановлено факт, що земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована за адресою: м. Суми, вул. С. Лазо, 69, право власності на яку посвідчується державним актом серії СМ № 159136, виданим на ім'я ОСОБА_5 02 лютого 2004 року та на підставі рішення Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів № 70 від 17 лютого 1994 року (том 1, а.с. 113). Проте, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 січня 2016 року вказане рішення суду скасовано. Заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, помилково послався на обставини, встановлені рішенням суду, яке скасоване, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні, на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з виключенням з його мотивувальної частини посилання суду на те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2015 року встановлено факт, що земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована за адресою: м. Суми, вул. С.Лазо, 69, право власності на яку посвідчується державним актом серії СМ № 159136, виданим на ім'я ОСОБА_5 02 лютого 2004 року та на підставі рішення Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів № 70 від 17 лютого 1994 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2016 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2015 року встановлено факт, що земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована за адресою: м. Суми, вул. С. Лазо, 69, право власності на яку посвідчується державним актом серії СМ № 159136, виданим на ім'я ОСОБА_5 02 лютого 2004 року та на підставі рішення Сумської міської ОСОБА_6 народних депутатів № 70 від 17 лютого 1994 року.

В іншій частині це рішення суду залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -