Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, за участі третіх осіб: ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання недійсним та скасування акту державного виконавця, свідоцтва про право власності, зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності, за касаційною скаргою Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що на виконанні Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (далі - Сихівський ВДВС Львівського МУЮ) перебуває виконавчий лист, виданий 18 лютого

2010 року Сихівським районним судом м. Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь

АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 083 175 грн. У ході примусового виконання судового рішення державним виконавцем проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1, що належала позивачу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 У подальшому державним виконавцем було проведено оцінку описаного майна та передано його на реалізацію ПП «Нива-В.Ш.», яким перші торги з реалізації арештованого майна було призначено на 14 лютого 2014 року, про що розміщено відповідне оголошення на веб-сайті http:// trade.informjust.ua. Переможцем вказаних торгів стала ОСОБА_8, але оскільки останньою не було внесено всієї належної суми до сплати за придбане майно у встановлений термін, то відповідно до протоколу від 3 березня 2014 року на підставі ст. 46 Закону «Про іпотеку» переможцем торгів стала відповідач ОСОБА_4, як наступний учасник, що запропонував найвищу ціну не нижчу за початкову ціну продажу.

Вважала, що прилюдні торги з реалізації спірної квартири було проведено з грубим порушенням встановленого законом порядку, оскільки вона не є боржником за даним виконавчим провадженням, проте є співвласником спірної квартири, чим було порушено п. 2.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (далі - Тимчасове положення) Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Частки співвласників у спірній квартирі визначеними не були. Крім цього, стверджувала, що її не було повідомлено торгівельною організацією про дату, час і місце проведення торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Також покликалася на те, що інформаційне повідомлення на веб-сайті про призначення торгів не відповідає вимогам п. 3.6 вищевказаного Тимчасового положення, що встановлює вимоги до змісту інформаційного повідомлення. Вважала неправомірним застосування при реалізації квартири ст. 46 Закону України «Про іпотеку» згідно з якою наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, але не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів, оскільки у даному випадку було відсутнє рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або виконавчий напис нотаріуса. Вважає, що оскільки переможець торгів ОСОБА_8 не сплатила коштів за придбане майно, то торгівельна організація зобов'язана була реалізовувати майно на наступних прилюдних торгах.

Ураховуючи наведене, просила визнати недійсними результати прилюдних торгів, проведених 14 лютого 2014 року ПП «Нива-В.Ш.» з реалізації спірної квартири, оформлені протоколом про проведення прилюдних торгів; визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про реєстрацію права власності на спірну квартиру від 3 квітня 2014 року за ОСОБА_4, видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а також зобов'язати реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції Львівської області скасувати реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня

2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених

14 лютого 2014 року філією 14 ПП «Нива-В.Ш.» з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 оформлені протоколом про проведення прилюдних торгів.

Визнано недійсним та скасовано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Сихівського ВДВС Львівського МУЮ 7 березня 2014 року, ОСОБА_4

Скасовано свідоцтво від 3 квітня 2014 року, видане приватним нотаріусом львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І., на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 7 березня 2014 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня

2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції після абзацу п'ятого доповнено абзацами шостим, сьомим та восьмим наступного змісту:

Стягнуто з ПП «Нива-В.Ш.» на користь ОСОБА_4 31 290 грн.

Стягнуто з Сихівського ВДВС Львівського МУЮ на користь ОСОБА_4 16 346,83 грн.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_4 162 363,17 грн.

У зв'язку з цим абзаци шостий і сьомий резолютивної частини рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року слід вважати абзацами дев'ятим та десятим. У решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Сихівський ВДВС Львівського МУЮ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що на виконанні Сихівського ВДВС Львівського МУЮ перебуває виконавчий лист, виданий 18 лютого 2010 року Сихівським районним судом м. Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь

АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 083 175 грн. Постановою державного виконавця Лавришин М.М. від 16 травня 2012 року відкрито виконавче провадження.

У забезпечення виконання кредитного договору, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 3 квітня 2007 року, укладено договір іпотеки, згідно з яким, власники ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передали АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У подальшому, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір від 13 вересня 2007 року та в забезпечення виконання вказаного договору, згідно якого, власники ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (від імені якої діяла ОСОБА_7) передали АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_3.

В ході примусового виконання накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження та проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1. У подальшому державним виконавцем проведено оцінку описаного майна та передано його на реалізацію, що проводилась філією 14 ПП «Нива-В.Ш.».

Згідно з протоколом прилюдних торгів, проведених 14 лютого

2014 року філією 14 ПП «Нива-В.Ш.» з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, переможцем торгів визнано ОСОБА_8

Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 7 березня

2014 року, який складено державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ та затверджений начальником Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, реалізовано квартиру квартири АДРЕСА_1, яка придбана ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що ОСОБА_8 не сплатила коштів за придбане з прилюдних торгів майно.

3 квітня 2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. видано свідоцтво на підставі вказаного акту державного виконавця про реєстрацію права власності на наведену вище квартиру.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову

ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що прилюдні торги із реалізації спірної квартири, як предмету іпотеки, були проведеними з порушенням п. 7.1 розділу 7 Прикінцеві положення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів», оскільки в зв'язку з несплатою

ОСОБА_8 коштів за придбане майно переможцем торгів була визнана відповідач ОСОБА_4, а не були проведені наступні прилюдні торги, як того вимагає наведений пункт Прикінцевих положень Тимчасового положення а тому за правилами статей 203, 215 ЦК України такі торги є недійсними.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що у зв'язку з визнанням недійсним правочину слід застосувати положення

ч. 1 ст. 216 ЦК України та повернути ОСОБА_4 сплачені нею коштів за придбання спірної квартири.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

Частиною 5 ст. 62 цього Закону, п. 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів. Так, прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. У такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах, які проводяться в порядку, визначеному цим Положенням.

У справі, яка переглядається, установивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, суди не перевірили, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлені, що в силу

ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич О.В. Кафідова

І.М. Фаловська