Справа №: 343/1573/16-ц
Провадження №: 2/0343/734/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

секретаря - Шикор Г. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Долинської РДА, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати вiдповiдачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що він та його батьки являються співвласниками вищевказаної квартири. У їхньому помешканні зареєстрована його колишня дружина, яка фактично більше трьох років там не проживає, оскільки шлюб між ними розірвано 23.09.2013 р. Формальна прописка ОСОБА_4 створює для нього певні незручності, оскільки він не має можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном та змушений оплачувати комунальні послуги за особу, яка не проживає у квартирі. Враховуючи те, що відповідачка не проживає у їхній квартирі без поважних причин понад рік, він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засiданнi позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевказані обставини, просив позов задовольнити. Також пояснив, що відповідачка була зареєстрована у його квартирі у зв'язку з реєстрацією шлюбу. З червня 2013 року вона добровільно переїхала проживати до своєї мами у трьохкімнатну квартиру. В кінці серпня 2013 року ОСОБА_4 приїхала мікроавтобусом і забрала з його квартири всі свої речі, а також майно, нажите ними під час шлюбу: техніку, меблі, навіть, автомобіль, який придбали його батьки. У вересні 2013 року шлюб між ними розірвано, діти за рішенням суду проживають з мамою. Після переїзду дітей до квартири колишньої тещі, він сам організував там умови для їх проживання: поміняв сантехніку, підключив пральну машину, придбав ліжко для них. На даний час, зі слів дітей, йому відомо, що відповідачка проживає в найманій квартирі. Вказане свідчить про те, що остання має, де жити. Він з квітня 2015 року живе у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка порається у його помешканні, тому особистих речей колишньої дружини у квартирі не має і не може бути. Він ніколи не чинив перешкод відповідачці у користуванні квартирою, а замок від вхідних дверей поміняв у зв'язку з тим, що остання загубила ключі. При цьому новий ключ від його квартири він дав дочці, тому діти в будь-який час можуть приходити до нього. Питання про зняття з реєстрації чи обмеження дітей у користуванні його квартирою він не ставить. Оскільки відповідачка оформилася приватним підприємцем та досі не знята з реєстрації з його квартири, він не може оформити субсидію. На його адресу надходить і адресована колишній дружині кореспонденція, що створює для нього також додаткові незручності. Судові витрати просив залишити за ним.

У судовому засіданні третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення позову, вказавши, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1. Колишня невістка сама добровільно покинула їхню картиру, так як мала роман на стороні. Коли покидала помешкання - забрала все, навіть, його подарунки, які були спільно куплені, хоча не принесла на квартиру нічого. Діти проживають з нею, але часто приїжджають до них погостювати, як і ходять на квартиру до ОСОБА_1 Теперішня цивільна дружина їхнього сина дуже добре ставиться до його дітей. Якщо виникне питання про те, що їхні внучки не будуть мати, де проживати, вони готові прийняти їх та створити всі умови. Він не бажає, щоб відповідачка була зареєстрована у їхній квартирі, тим паче вона більше трьох років у ній не проживає, не бере участі в її утриманні, оскільки проживє в найманій квартирі зі співмешканцем.

В судовому засіданні третя особа без смостійних вимог ОСОБА_2, яка являється співвласником вищевказаної квартири, пояснила, що сторони одружилися ще тоді, коли ОСОБА_4 була студенткою першого курсу стаціонарної форми навчання. Коли у них народилася старша донечка, вона оформира декрет і почала доглядати за внучкою. Вони все робили для того, щоб синові з дружиною було добре. Однак відповідачка завела роман з іншим чоловіком, тому залишила сім'ю. Коли покидала квартиру - забрала всі речі, серед яких були й ті, які їй не належали. Вони спочатку просили ОСОБА_4 одуматись, не покидати сім"ю, оскільки у сторін вже було двоє дітей, проте вона сказала, що її ноги в їхній квартирі більше не буде і переїхала проживати до матері. Відповідачка відмовляється добровільно виписатися з квартири, хоча має де проживати, так як в її матері така сама квартира, як у них, остання проживає одна. Позивач платить аліменти, має невеликі доходи, при цьому позбавлений можливості оформити субсидію, що негативно відбивається на його фінансовому становищі. Натомість відповідачка участі в утриманні квартири колишнього чоловіка не бере, проживає в даний час у найманій квартирі. Вони часто забирають онуків до себе погостювати та не мають наміру їх виписувати з квартири, а якщо вони захочуть проживати з ними, забезпечать їм умови для цього. Не заперечила проти задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_5 позов не визнала, вказавши, що відповідачка перебувала у шлюбі з позивачем, від якого у них народилося двоє дітей. Рішенням суду шлюб між ними було розірвано та визначено місце проживання дітей разом з матір'ю. До того часу її довірителька проживала у квартирі позивача. Однак, згодом останній почав чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, поміняв замок, тому вона змушена була перейти проживати до своєї мами, а в даний час з дітьми тимчасово перебуває на найманій квартирі. Розлучення з позивачем не є підставою для позбавлення її користування квартирою, тим більше там зареєстровані її діти, які за рішенням суду залишені на проживанні з нею. Вважає, що позивачем не доведено, що ОСОБА_4 не проживає та не користується даною квартирою протягом вказаного ним часу.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачки - представник органу опіки та піклування Долинської РДА в судовому засіданні вказав що права дітей при визнанні ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, не будуть порушені.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослiдивши та оцiнивши здобутi та перевiренi в судовому засiданнi докази в їх сукупностi, вважає, що даний позов пiдлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Про те, що позивачу належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1997 року. Вказана квартира на праві спільної сумісної власності також належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно рішення Долинського районного суду від 23 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрований 24 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції, актовий запис № 207, - розірвано. В мотивувальній частині рішення зазначено, що сторони проживають окремо (а.с. 7).

Як вбачається з довідок про склад сім'ї № 8601 від 09.11.2015 р. та № 949 від 20.07.2016 р. до складу сім'ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 9, 10).

Ст. 405 ч. 2 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з поданих до суду письмових заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні вказують на те, що ОСОБА_4 у їхній квартирі більше 3 років не проживає, тому просять виписати її з їхнього помешкання (а.с. 21, 24).

Акт обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 21 липня 2016 року, складений депутатом міської ради з участю сусідів, свідчить про те, що, зі слів ОСОБА_1, ОСОБА_4 після розлучення з чоловіком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 6).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами ОСОБА_1, в судовому засіданні вказали, що близько 3 років вже не бачили відповідачку у квартирі позивача. Останній тепер живе з іншою жінкою. При цьому спільні діти сторін часто навідуються до свого тата, гуляють у них на подвір"ї. Щоб ОСОБА_4 намагалася потрапити у квартиру позивача, однак туди її не впускали, не бачили. Навпаки, позивач допомагав ОСОБА_4, носив речі з їхньої квартири в мікроавтобус, яким вона приїжджала за ними.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що на даний час він зустрічається з відповідачкою. Вони познайомилися в кінці літа 2015 року. Тоді ОСОБА_4 проживала у своєї мами. Коли він приїжджав у м. Івано-Франківськ у відрядження, вони проживати разом. Потім ОСОБА_4 знову поверталася проживати до батьків. Йому відомо, що колишній чоловік перешкоджає відповідачці користуватися квартирою, в якій вона зареєстрована, оскільки має іншу жінку. ОСОБА_4 намагалася потрапити у квартиру, щоб перевірити в яких умовах часто перебувають її діти, однак їй не вдалося це зробити, тому що був поміняний замок у вхідних дверях.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірваний у вересні 2013 року. З літа 2013 року, тобто більше одного року, відповідачка у квартирі АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин, що підтвердили в судовому засіданні треті особи на стороні позивача, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підтверджується вищеописаними письмовими доказами. При цьому, до показань свідка ОСОБА_10 суд ставиться критично, оскільки останній у них був не послідовний.

Факт реєстрації у вищевказаній квартирі ОСОБА_4 створює для позивача зайві проблеми, він змушений нести додаткові витрати, так як житлово-комунальні послуги, зокрема за вивіз сміття, оплачує в залежності від кількості прописаних членів сім'ї, не має змоги оформити субсидію, на його адресу приходить кореспонденція колишньої дружини.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що, оскiльки вiдповiдачка за адресою: АДРЕСА_1, була вiдсутя понад один рік без поважних причин, її слiд визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим примiщенням.

На пiдставi ст. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини, ст. 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

РIШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений: 13 жовтня 2016 року.