АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9570/2016 Головуючий в 1 інстанції - Новак А.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимуму Фактор» та ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Інтернафтогазбуд» про усунення перешкод в користуванні майном,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПрАТ «Побутрембуд» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позову Товариство зазначало, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрованого в реєстрі № 829, ПАТ «Побутрембуд» продало ПАТ «Інтернафтогазбуд» 91/100 частину майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому Товариство дізналося, що зазначений об'єкт нерухомого майна було відчужено за договором купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року, укладеним між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстрованим в реєстрі за № 827.

Укладення такого договору порушує права ПрАТ «Побутрембуд», як власника вказаної частини майнового комплексу, оскільки на момент укладення оспорюваного договору саме ПАТ «Побутрембуд» було власником об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в зв»язку з тим, що ПАТ «Побутрембуд» не виконало умови договору купівлі-продажу від 25 лютого 2011 року щодо передачі приміщення, а ПАТ «Інтернафтогазбуд» не здійснило державної реєстрації права власності на нерухоме майно і відповідно не мало право вчиняти з таким майном будь-які дії, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб.

Посилаючись на ст. 203, 215, 216, 236 ЦК України, Товариство просило суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 листопада 2015 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 827.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Побутрембуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ «Інтернафтогазбуд», про усунення перешкод в користуванні майном, мотивуючим позовні вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року, укладеного з ТОВ «Оптимум Фактор», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 827, є власником 91/100 частин майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказував, що саме працівники ПАТ «Побутрембуд» своїми протиправними діями порушують його законне право, як власника, вільно користуватися та розпоряджатися зазначеним об'єктом нерухомого майна, вчиняють протиправні дії, якими чинять перешкоди по доступу до його приміщень, блокують можливість потрапити до них, у зв'язку з чим він, як власник майна, був вимушений звертатися з відповідними заявами до органів Національної поліції України.

Посилаючись на викладене, просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ПАТ «Побутрембуд», а також інших осіб, які діють від його імені та в його інтересах, усунути перешкоди йому та його уповноваженими особами у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, загальною площею 5008.8 квадратних метри, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Побутрембуд», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства задовольнити в повному обсязі

Під час розгляду справи за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції були залучені треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимуму Фактор» та ОСОБА_2.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники ПрАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд» підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги позивача заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 25.02.2011 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ЗАТ «Інтернафтогазбуд», правонаступником якого є ПАТ «Інтернафтогазбуд», було укладено кредитний договір № 4736, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії в розмірі 11 000 000 грн. терміном до 21.02.2014 року для придбання позивачем нерухомості - нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу майна, укладеного 25.02.2011 року між ЗАТ «Побутрембуд» та ЗАТ «Інтернафтогазбуд», ЗАТ «Побутрембуд» продало, а ЗАТ «Інтернафтогазбуд» придбало 91/100 частину майнового комплексу, а саме: нежилі приміщення в літері «А», та нежилі будівлі в літерах «В», «Г», «Д», «Ж», «Н», «П», загальною площею 5008,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Передача вказаного нерухомого майна у власність ЗАТ «Інтернафтогазбуд» була здійснена на підставі акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.02.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 4736 від 25.02.2011 року, 25.02.2011 року між ЗАТ «Інтернафтогазбуд» та ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрований в реєстрі за № 831.

Предметом іпотеки сторонами визначено нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення в літері «А» та нежилі будівлі в літерах «В», «Г», «Д», «Ж», «Н», «П», загальною площею 5008,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності з п.3.2.16 іпотечного договору від 25.02.2011 року Банк, як іпотекодержатель, має право відступити права за цим договором без отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення прав вимоги за кредитним договором.

Судом встановлено, що між ПАТ «Український інноваційний банк» та TOB «Оптимум Фактор» укладено договір факторингу від 19.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою- Кручиною Т.П. за реєстровим номером 824, згідно з яким ПАТ «Український інноваційний банк» відступило право вимоги TOB «Оптимум Фактор» за іпотечним договором від 25.02.2011 року. На підставі умов вказаного договору новий іпотеко держатель -TOB «Оптимум Фактор», має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки від свого імені з будь-якою особою - покупцем у момент переходу від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя права вимоги за цим договором та не потребує додаткового направлення фактором письмового повідомлення боржнику/іпотекодержателю, а також має право продати предмет іпотеки та укласти з будь-якою особою покупцем договір купівлі-продажу предмета іпотеки відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» в день підписання сторонами цього договору.

Вказані кредитний договір, договір іпотеки та договір факторингу є чинними й у встановленому законом порядку не скасовані.

Між TOB «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу від 19.11.2015р., на підставі якого ОСОБА_1 придбав у TOB «Оптимум Фактор» нежилі приміщення в літері «А», та нежилі будівлі в літерах «В», «Г», «Д», «Ж», «Н», «П», загальною площею 5008,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать іпотекодавцю - ЗАТ «Інтернафтогазбуд».

На виконання цього договору ОСОБА_1 сплатив TOB «Оптимум Фактор» 8 020 000 грн.

Згідно з актом прийому-передачі до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.11.2015 року була здійснена передача спірного нерухомого майна у власність ОСОБА_1.

Із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2016 року видно, що ОСОБА_1 було відчужено вказані нежилі приміщення ОСОБА_2

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі- продажу від 19.11.2015р., на підставі якого ОСОБА_1 набув права власності на спірне майно, ПрАТ «Побутрембуд» стверджує, що укладення такого договору порушує права ПрАТ «Побутрембуд», як власника вказаної частини майнового комплексу, оскільки на момент укладення оспорюваного договору саме ПАТ «Побутрембуд» було власником об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, такі доводи позивача за первісним позовом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, а саме; зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам - частина 1; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності - частина 2; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - частина 3; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом - частина 4; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - частина 5; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей - частина 6.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси(частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Вирішуючи питання про момент виникнення права власності у ПАТ «Інтернафтагазбуд» на спірне майно, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що саме 25.02.2011 року у ПАТ «Інтернафтогазбуд» виникло право власності на 91/100 частину спірного майнового комплексу на підставі договору купівлі -продажу від 25 лютого 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч. 4 статті 334 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент укладення договору між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд» (25.02.2011 року), державна реєстрація правочинів, в тому числі договорів про відчуження нерухомого майна регулювалася Тимчасовим порядком державної реєстрації правочинів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26.05.2004 року за № 671, відповідно до якої, з метою забезпечення реалізації фізичними і юридичними особами права на визнання державною правочинів, щодо яких передбачена державна реєстрація, до прийняття Верховною Радою України згідно із ст. 210 ЦК України відповідного закону Кабінет міністрів України постановив затвердити тимчасовий порядок державної реєстрації правочинів.

Згідно з п.5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, Державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна.

У відповідності з п. 6 вказаного Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням, що і було здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. при посвідченні договору купівлі - продажу від 25 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд».

Посилання позивача на те, що фактично договір купівлі-продажу 91/100 частини майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 25 лютого 2011 року, укладений між ПАТ «Побутрембуд» та ПАТ «Інтернафтогазбуд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрований в реєстрі за № 829, фактично не відбувся, не заслуговують на увагу й спростовуються зібраними у справі доказами.

Як видно з умов вказаного договору, акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.02.2011 року та пояснень представників ПАТ «Побудрембуд», як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, за вказаним договором ПАТ «Побудрембуд» було одержано від ПАТ «Інтернафтогазбуд» грошові кошти у розмірі, визначеному ціною договору, та підписано акт прийому-передачі майна - 91/100 частин майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ПАТ «Побутрембуд» не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів, які б свідчили про недійсність спірного договору купівлі-продажу.

Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.09.2016 р., в задоволенні позову ПрАТ «Інтернафтогазбуд» до ОСОБА_1, ТОВ «Оптимум Фактор», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус КМНО Мінюкова -Кручина Т.П. ПАТ «Український інноваційний банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежилих приміщень та нежилих будівель майнового комплексу) від 19.11.2015 року, укладеного між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідченого 19.11.2015 року приватним нотаріусом КМНО Мінюковою-КручиноюТ.П. за реєстровим номером №827 - відмовлено. Вказане судове рішення в установленому законом порядку не скасовано та є чинним.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що право ПАТ «Побудрембуд» при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року між ТОВ «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1 не порушено, правових підстав для визнання цього договору недійсним не вбачається, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні первісного позову ПАТ «Побудрембуд» .

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: