Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Бедьо В.І.

при секретарі Пазяк С.М.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_3, з третьою особою без самостійних вимог Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22.11. 2014 року помер батько позивача ОСОБА_5, що проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору дарування від 10.07.2002 року ОСОБА_5 належала ? доля незакінченої будівництвом мансарди, готовністю 64% під літерою «мнс», що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Щедріна, 39.

Позивач вказує на те, що є спадкоємцем померлого батька ОСОБА_5 і прийняв спадщину фактично шляхом постійного проживання разом з померлим батьком з 04.05.2006 року.

ОСОБА_1 мав намір оформити вказану спадщину, однак було встановлено, що право власності на зазначену мансарду не було зареєстроване батьком позивача в Ужгородському районному БТІ і відсутній правовстановлюючий документ, у звязку з чим неможливо виготовити свідоцтво про право власності на дарування мансарди.

Забудівником будинку в м. Ужгороді, вул. Щедріна, 39 є ОСОБА_6, мати ОСОБА_5І

Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 14.06.2002 року № 147 «Про проведення реконструкції та добудов, видачу документів на реєстрацію» було дозволено переобладнання житлових приміщень будинку по вул. Щедріна, 39 під магазин склад з надбудовою мансардного поверху.

Рішенням Виконкому Ужгородської міської ради від 23.01.2002 року було надано дозвіл на дарування незакінченої будівництвом мансарди ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Позивач вказує на те, що на підставі вказаного рішення ОСОБА_6 було розпочато будівництво мансарди, яка потім була подарована батькові позивача та ОСОБА_4 по ? частці.

Позивач зазначає в позові, що через відсутність правовстановлюючого документу на незакінчену будівництвом мансарду не має можливості подати документи для оформлення спадщини в нотаріальній конторі та у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного позивач просить визнати за ним, король ОСОБА_7, право власності на ? долю незакінченої будівництвом мансарди, готовністю 64% під літерою «мнс», яка знаходиться у м. Ужгороді, вул. Щедріна, буд. 39, в порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити з підстав, викладених у змісті позову.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позивних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься його заява, у якій просить провести судовий розгляд у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник відповідача Виконавчого комітету Ужгородської міської ради - в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, причина неявки суду невідома.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що предметом спору є ? частина незакінченої будівництвом мансарди, готовністю 64% під літерою «мнс», яка знаходиться у м. Ужгород, вул. Щедріна, буд. 39.

Підставою звернення позивача ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав стала відсутність правовстановлюючого документу на вищезазначену незакінчену будівництвом мансарду, що, зі слів позивача, є перешкодою для подання документів для оформлення спадщини в нотаріальній конторі та у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що власником будинку за місцем розташування спірної мансарди, зокрема в м. Ужгороді, вул. Щедріна, 39, є ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Ужгородської міської ради на підставі рішення від 17.01.1973 року № 29 .

Згідно доданого до матеріалів цивільної справи витягу з рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 9 від 23.01. 2002 року ОСОБА_6Ю, було надано дозвіл на дарування незакінченої будівництвом прибудови (літ. «А») та мансарди до індивідуального житлового будинку № 39 по вул. Щедріна синам ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Готовність мансарди 64% готовність прибудови (літ «А2) 99 %.

Разом з тим у вказаному витязі зазначено «зобовязати набувачів прав власності на недобудовані будинки в місячний термін перереєструвати будівельні паспорти. Перед початком будівництва отримати дозвіл на проведення будівельних робіт в міській інспекції Держархбудконтролю та після завершення будівництва здати будинки в експлуатацію».

У відповідності до договору дарування незакінченої будівництвом мансарди, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8 від 10.07.2002 року за № 1815 ОСОБА_3 подарувала по ? частині ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Вказаний договір дарування не реєструвався, був взятий на облік.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до чинного законодавства та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державний нотаріус видає спадкоємцю свідоцтво на спадщину на нерухоме майно на підставі оригіналу документу що посвідчує право власності.

З пояснень позивача та його представника судом встановлено, що відсутність свідоцтва про право власності на зазначену у позові мансарду становить перешкоду в подальшому оформленні належних спадкових прав після смерті батька ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть ОСОБА_9 І-ФМ № 182394 від 26.11. 2014 року).

Відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Із роз'яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України від 15.05.2013 р № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" вбачається, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Разом з тим на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_5, спадкоємцем якого відповідно є позивач, не зареєстрував в передбаченому законом порядку право власності на ? частину незакінченої будівництвом мансарди, готовністю 64% під літерою «мнс», яка знаходиться у м. Ужгород, вул. Щедріна, буд. 39.

Згідно чинного законодавства, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Однак позивачем не надано жодних доказів того, що такий звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і такому було відмовлено.

Разом з тим суд доводить до відому позивача, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Ст. 1299 ЦК України передбачає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього кодексу) .

З позовних вимог вбачається, що спірне домоволодіння відноситься до майна, яке підлягає державні реєстрації.

Позивач зазначає, що у звязку з тим, що за життя ОСОБА_5 не звертався у у відповідні органи з метою оформлення права власності на спірне нерухоме майно, тому його можливо оформити лише в судовому порядку.

Разом з тим позивач не приймає до уваги, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на зазначену у позові мансарду, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Суд не може перебирати на себе повноваження органів, яким законом надано право реєстрацію права власності і відповідно не повинен задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

В даному випадку слід зазначити, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових справ шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Аналіз узагальнень судової практики в справах про спадкування та окремих справ, які надійшли до ВССУ, свідчить, що при вирішенні справ з даної категорії, суд зобовязаний перевірити фактичні та правові підстави виникнення права власності на жилі будинки, які збудовані до 2004 року та на які відсутні правовстановлюючі документи.

Суд при вирішенні позовних вимог про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування зобовязаний перевірити, чи наявні такі документи: виписки із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві; технічного паспорту на будинок; висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності; постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З огляду на те, що позивачем не додано всієї вищеназваної документації , позивач не зазначив вагомих причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на спірне нерухоме майно, суд не може задовольнити позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем, яке за життя не належало спадкодавцеві (відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно на ім'я спадкодавця), адже тим самим здійсниться порушення норм матеріального права, адже позивачем на зазначено правової підстави визнання право власності за ними.

Крім того згідно ДБН В.2.2-Х-20ХХ поверх мансардний (мансарда) - поверх у горищному просторі, фасад якого повністю або частково утворений поверхнею (поверхнями) похилої чи ламаної покрівлі, тобто відноситься до допоміжних приміщень.

Положеннями ст. 186 ЦК України визначено, що річ, призначена для обслуговування іншої(головної) речі і привязана з нею спільним призначенням є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, суд приходить до висновку, що мансарда, будучи допоміжним приміщенням, не може бути самостійним обєктом цивільних прав.

Враховуючи, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивач не навів правові підстави щодо визнання права власності на зазначене у позові нерухоме майно , суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, як необгрунтованому.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 347 , 392, 1216, 1220, 1268-1270 ЦК України, ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_11 до Середнянської селищної ради, з третіми особами без самостійних вимог Ужгородська районноа Державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на незареєстрований будинок - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду через цей суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Бедьо В.І.