Справа № 399/424/16-ц
Провадження 2/399/214/16
УХВАЛА

12 жовтня 2016 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гриценко Т.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 364000 гривень, та стягнути з державного бюджету України компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 102000 гривень.

12 жовтня 2016 року позивач та його представник звернулись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в якій просили накласти арешт на майно землю в розмірі 10,55 га, житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна 62, сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.

Заяву мотивували тим, що причиною у зв»язку з якою потрібно забезпечити позов до вирішення спору в суді є те, що відповідач ОСОБА_3 може провести відчуження майна, що належить їй на праві приватної власності і таким чином стати особою не деліктоздатною нести цивільно-правову відповідальність.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В статті 152 ЦПК зазначено, що позов забезпечується в тому чисті накладенням арешту на майн або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з'ясувати причини, з яких потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову зазначено, що відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земля в розмірі 10,55 га та житловий будинок за адресою вул. Гагаріна 62, сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.

Судом встановлено, що відповідачу по справі ОСОБА_3, дійсно, на праві власності належать земельні ділянки площею 7, 22 га та 3, 3297 га (земельні частки паї) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

Однак, клопотання щодо накладення арешту на земельні ділянки не підлягає задоволенню, оскільки, навіть, при задоволенні позову, земельна ділянка сільськогосподарського призначення не може бути відчужена в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на стадії виконання рішення.

Також у поданій до суду заяві позивач та його представник просять накласти арешт на житловий будинок за адресою: вул. Гагаріна 62, сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.

Однією із необхідних умов для забезпечення позову є надання позивачем належних і допустимих доказів того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, знаходиться у власності відповідача на час подання позовної заяви, проте, позивачем не надано доказів того, що саме відповідачу ОСОБА_3 належить житловий будинок на який просить накласти арешт позивач та на підставі яких правовстановлюючих документів.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позовувідмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.М. Лях