Провадження № 2-к/522/17/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі клопотання компанії JEWELSOFT LTD про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Лондонської палати міжнародного арбітражу та криптографії від 15.05.2012 року у справі № L002 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь компанії JEWELSOFT LTD,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Лондонської палати міжнародного арбітражу та криптографії від 15.05.2012 року у справі № L002 позовні вимоги компанії JEWELSOFT LTD задоволено, визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, Україна за JEWELSOFT LTD, що зареєстроване за адресою: 88 KINGSWAY, LONDON, UNITED KINGDOM, WC2B 6АА; заборонено всім стороннім особам, кому-небудь (фізичній або юридичній особі) без згоди JEWELSOFT LTD посягати на право приватної власності, знаходитися в парадній (сходовій клітині) з першого по третій поверх квартири АДРЕСА_1, Україна, заборонити наближатися ближче ніж на 5 метрів до входу у квартиру АДРЕСА_1, Україна, а у випадку порушення цієї заборони - накласти штраф на порушника заборони на користь власника квартири в розмірі 1000 (одна тисяча) євро на кожного порушника, кожен раз за порушення рішення суду; визнати за JEWELSOFT LTD право на особисте користування парадною квартири № 11, яка складається з першого, другого, третього поверху сходових клітин (план парадної та розташування у межах будівлі - додається № 1); привести параметри квартири № 11 та парадної квартири № 11 в належний стан шляхом повного замурування стіни на 2 поверсі парадної квартири № 11 (сходовими клітинами парадної квартири № 11) між балконом квартири № 1 та ванної кімнати квартири № 11 та парадної квартири АДРЕСА_1; здійснити повне замурування вікон та двері стіни квартири № 1 на 2 поверсі в парадній квартири № 11 без можливості доступу сторонніх осіб або з інших квартир (квартири № 1) до парадної сходової клітини квартири №11; привести стан парадної квартири № 11 згідно з додатком № 1 (додатку до рішення); привести доступ до входу в парадну квартири № 11 в належний стан шляхом демонтажу металевої сітки (дроту), та будь-яких інших перешкод в дворі будівлі, розташованої напроти парадної квартири № 11, та які перешкоджають вільному проходу (план металевої сітки та інших перешкод, що підлягають демонтажу на шляху вільного проходу - додаток № 2 (додаток до рішення). Зазначено, що рішення набуло чинності з 15.05.2012 року.

05.08.2014 року представник компанії JEWELSOFT LTD звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Лондонської палати міжнародного арбітражу від 15.05.2012 року у справі № L002 та видачу виконавчого листа по всім вищевказаним вирішеним вимогам.

Представник стягувача посилався на те, що рішення міжнародного арбітражу є обов'язковим для виконання на території України, а міжнародним договором, на підставі якого вищевказане рішення визнається та виконується в Україні, є Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, яка для України набрала чинності 08.01.1961 року.

Боржник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що визнає подане клопотання, про рішення міжнародного арбітражу їй відомо, рішення визнає.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.05.2015 року у задоволенні клопотання компанії JEWELSOFT LTD про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Лондонської палати міжнародного арбітражу від 15.05.2012 року у справі № L002 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь компанії JEWELSOFT LTD - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2016 року касаційну скаргу компанії JEWELSOFT LTD задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05.05.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судове засідання представники сторін не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що 15.03.2011 року у м. Одесі між компанією JEWELSOFT LTD та ОСОБА_1 було укладено договір позики, у відповідності з яким компанія JEWELSOFT LTD, як позикодавець, надала ОСОБА_1, як позичальнику, безпроцентну позику у сумі 90 тис. дол. США на строк до 15.08.2011 року для проведення поточного ремонту та обслуговування приватної квартири АДРЕСА_2. За договором позичальник гарантувала повернення позики заставою зазначеної квартири. У договорі зазначено, що він підкоряється англійському праву, всі спори вирішуються в міжнародному арбітражному суді Палатою міжнародного арбітражу та криптографії у м. Лондоні.

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов договору, позикодавець звернувся до Лондонської палати міжнародного арбітражу та криптографії, рішенням якої від 15.05.2012 року у справі № L002 позовні вимоги компанії JEWELSOFT LTD задоволено, визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, Україна за JEWELSOFT LTD, що зареєстроване за адресою: 88 KINGSWAY, LONDON, UNITED KINGDOM, WC2B 6АА; заборонено всім стороннім особам, кому-небудь (фізичній або юридичній особі) без згоди JEWELSOFT LTD посягати на право приватної власності, знаходитися в парадній (сходовій клітині) з першого по третій поверх квартири АДРЕСА_1, Україна, заборонити наближатися ближче ніж на 5 метрів до входу у квартиру АДРЕСА_1, Україна, а у випадку порушення цієї заборони - накласти штраф на порушника заборони на користь власника квартири в розмірі 1000 (одна тисяча) євро на кожного порушника, кожен раз за порушення рішення суду; визнати за JEWELSOFT LTD право на особисте користування парадною квартири № 11, яка складається з першого, другого, третього поверху сходових клітин (план парадної та розташування у межах будівлі - додається № 1); привести параметри квартири № 11 та парадної квартири № 11 в належний стан шляхом повного замурування стіни на 2 поверсі парадної квартири № 11 (сходовими клітинами парадної квартири № 11) між балконом квартири № 1 та ванної кімнати квартири № 11 та парадної квартири АДРЕСА_1; здійснити повне замурування вікон та двері стіни квартири № 1 на 2 поверсі в парадної квартири № 11 без можливості доступу сторонніх осіб або з інших квартир (квартири № 1) до парадної сходової клітини квартири №11; привести стан парадної квартири № 11 згідно з додатком № 1 (додатку до рішення); привести доступ до входу в парадну квартири № 11 в належний стан шляхом демонтажу металевої сітки (дроту), та будь-яких інших перешкод в дворі будівлі, розташованої напроти парадної квартири № 11, та які перешкоджають вільному проходу (план металевої сітки та інших перешкод, що підлягають демонтажу на шляху вільного проходу - додаток № 2 (додаток до рішення). Зазначене рішення набуло чинності з 15.05.2012 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 06.04.2016 року зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції не зясовано наявності міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання і виконання рішення арбітражу якої надійшло клопотання та в порушення ст. ст. 212, 214 ЦПК України не перевірено клопотання в повній мірі, не наведено обставин, які відповідно до міжнародного договору є підставою для визнання і надання дозволу на виконання рішення, мотиви, з яких суд відхиляє доводи стягувача про наявність обставин, що виключають можливість дати згоду на примусове виконання рішення на території України. Суд враховує зазначені висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та зазначає наступне.

Главою 1 розділу VІІІ ЦПК України передбачена можливість визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню.

Міжнародним договором, на підставі якого зазначене рішення має визнаватись та виконуватись в Україні є Конвенція про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, укладена в м. Нью-Йорк 10.06.1958 року, яка ратифікована Україною 10.10.1960 року та вступила в силу 08.01.1961 року.

До правовідносин, які виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів застосовуються положення Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно п.1 ч.1 ст. 77 Закону підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є обєктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий обєкт.

За змістом ст. ст. 38, 39, 40 Закону, право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано.

Таким чином, суд вважає, що об'єкт спору (спірна квартира) не може бути предметом арбітражного розгляду за законами тієї держави, в якій ухвалено рішення, оскільки в силу вищенаведених положень законодавства виключно судами України вирішуються справи щодо нерухомого майна, яке знаходиться на території України.

Водночас рішенням Лондонської палати міжнародного арбітражу та криптографії № L002 від 15.05.2012 року ухвалено рішення на захист права власності нового власника - JEWELSOFT LTD шляхом накладення заборон, визнання за набувачем права на особисте користування парадною квартири, що знаходиться у багатоквартирному будинку, шляхом демонтажу металевої сітки та інших перешкод у доступі до квартири, шляхом замурування стін, вікон та дверей, тощо. Оскільки визначені судом способи захисту права власності є похідними щодо визнання права власності, що не підлягає примусовому виконанню, то в будь-якому разі зазначені способи захисту права власності втрачають правовий сенс, при цьому суд зазначає наступне

Відповідно до частини 2 пункту «b» статті V Конвенції в визнанні та виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій запитується визнання та виконання, прийде до висновку, що визнання та виконання такого рішення суперечить публічному порядку даної країни.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» під публічним порядком у цьому та інших випадках належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Суд вважає, що визнання та приведення до виконання рішення щодо переобладнання приміщень у будинку № 39 по вулиці Троїцькій у м. Одесі шляхом повного замурування стін, вікон та дверей грубо порушує права співвласників у багатоквартирному будинку, оскільки містить обмеження в праві та навіть заборону користування обєктами спільної сумісної власності власників багатоквартирного будинку.

Зокрема, згідно з Рішенням Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року співвласники багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (горища, підвалу та ін.). Допоміжні приміщення (підвали, сараї, комори, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією (набуття права власності) ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжними вважаються приміщення багатоквартирного будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Визнання та приведення до виконання рішення щодо переобладнання приміщень у будинку № 39 по вулиці Троїцькій у м. Одесі шляхом повного замурування стін, вікон та дверей порушує правопорядок держави Україна, яка задля уникнення порушення суспільних інтересів та прав інших осіб відповідними нормативними актами (ст.152 ЖК України, Законом України "Про архітектурну діяльність", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затв. наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76 тощо) визначила процедуру погодження та здійснення реконструкції нерухомого майна.

Також, зазначене рішення порушує правопорядок держави Україна, обмежує право громадян на вільне пересування, гарантоване ст. 33 Конституції України, та визначає штрафні санкції, які не передбачені законодавством України та суттєво обмежують права громадян України.

Зазначене свідчить про те, що приведення до виконання вищевказаного рішення палати суперечить публічному порядку держави Україна.

Також, суд зазначає, що рішення палати стосується і власника або власників квартири №1 (щодо замурування стін, вікон та дверей), які не були стороною договору, укладеного 15 травня 2011 року у м. Одесі між компанією JEWELSOFT LTD. азані власники квартири АДРЕСА_3, які участі у розгляді справи Лондонською палатою міжнародного арбітражу та криптографії не приймали, і їм не було належним чином повідомлено про розгляд справи, тоді як рішення палати вплинуло на його (їх) права та обов'язки.

Згідно п.2, 3, ч. 2ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, то у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України.

Посилання представника позивача на висновки та рішення Європейського Суду з прав людини щодо «правової визначеності», «принципу верховенства права», «захисту проти довільного втручання публічної влади у здійснення права» судом враховано, однак суд зазначає, що захищаючи права однієї особи, суд не вправі при цьому порушувати права інших осіб та ігнорувати вимоги діючого законодавства України.

Враховуючи викладене, керуючись Конвенцією про визнання і приведення у виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958 року, Законом України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 390,396 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання компанії JEWELSOFT LTD про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Лондонської палати міжнародного арбітражу та криптографії від 15 травня 2012 року у справі № L002 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь компанії JEWELSOFT LTD відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її постановлення.

Суддя А.В. Тарасов

21.09.2016