Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу депозитних вкладів, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якого діє Наконечна АльонаВікторівна, на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу депозитних вкладів, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем укладено депозитні договори, які були оформлені у м. Євпаторія АР Крим. У квітні 2014 року позивач виїхала з тимчасово окупованої території у м. Київ та зареєструвалася у департаменті соціальної політики. У грудні 2014 року вона переїхала в смт. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, де взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України. 17 березня 2014 року відповідач заблокував всі її рахунки, що були відкриті в АР Крим, та припинив виплату відсотків за депозитами. В подальшому відповідач відмовив їй, як у виплаті коштів, так і в переоформленні договорів. Також позивач вказує, що крім повернення вкладів та відсотків по кожному з чотирьох договорів, відповідач повинен сплатити пеню, яка відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України банк має сплатити суму боргу за всіма чотирма договорами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Зобов'язання відповідача по сплаті пені, інфляційних та 3% річних виникли: по першому вкладу на 17 000 грн 30 травня 2014 року, по другому вкладу на 70 000 грн 03 червня 2014 року, по третьому вкладу в євро 06 червня 2014 року, по четвертому вкладу в доларах США 24 грудня 2014 року. Також позивач зазначає, що незаконною відмовою відповідача від повернення депозитів та відсотків за користування ними позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, зокрема, у неможливості перераховувати гроші синові, який навчається за контрактом на платній основі у м. Києві, через нестачу грошей сім'я почала погано харчуватись, що призвело до депресії, порушення сну; завдану моральну шкоду оцінює у 25 000 грн.

На підставі викладеного, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь:

1) за депозитним вкладом № SAMDN НОМЕР_1 - 42 456,47 грн, з яких 17 000 грн сума вкладу, 3 060 грн заборгованість по відсотках, 10 339,42 грн пеня, 781,52 грн 3% річних, 11 275,53 грн інфляційні втрати;

2) за депозитним вкладом № SAMDN НОМЕР_2 - 176 846,91 грн, з яких 70 000 грн сума вкладу, 13 652,64 грн заборгованість по відсотках, 42 942,45 грн пеня, 3 231,51 грн 3% річних, 47 020,31 грн інфляційні втрати;

3) за депозитним вкладом № SAMDN НОМЕР_3 - 33 901,55 євро, з яких 14 911,79 євро сума вкладу, 1 138,15 євро заборгованість по відсотках, 8 214,05 євро пеня, 616,05 євро 3% річних, 9 021,51 євро інфляційні втрати;

4) за депозитним вкладом № SAMDNWFD НОМЕР_4 - 11 807,09 доларів США, з яких 6 000 доларів США сума вкладу, 626,48 доларів США заборгованість по відсотках, 2 506,44 доларів США пеня, 143,79 доларів США 3% річних, 2 530,38 доларів США інфляційні втрати, а також 25 000 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4:

- за договором банківського вкладу № SAMDN НОМЕР_1 від 30 травня 2007 року 17 000 грн вкладу, 3 060 грн відсотків, 775,72 грн 3 % річних, 11 263,69 грн інфляційних втрат, а всього 32 099,41 грн;

- за договором банківського вкладу № SAMDN НОМЕР_2 від 03 червня 2013 року 70 000 грн вкладу, 13 652,64 грн відсотків, 3 222,03 грн 3 % річних, 46 970,95 грн інфляційних втрат, а всього 133 845,62 грн;

- за договором банківського вкладу № SAMDN НОМЕР_3 від 06 червня 2013 року 14 911 євро 79 центів вкладу, 1 138 євро 15 центів відсотків, 610 євро 46 центів 3 % річних, а всього 16 660 євро 40 центів, що еквівалентно 415 145,36 грн;

- за договором банківського вкладу № SAMDNWFD НОМЕР_4 від 23 грудня 2013 року 6 000 доларів США вкладу, 626 доларів 48 центів США відсотків, 143 долари 64 центи США 3 % річних, а всього 6 770 доларів 12 центів США, що еквівалентно 155 125,03 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Євпаторії АР Крим укладено наступні договори банківського вкладу:

1) № SAMDN НОМЕР_1 (Вклад «Стандарт») від 30 травня 2007 року на 17 000 грн на строк 12 місяців до 30 травня 2008 року включно з виплатою 13,5% річних і періодом нарахування відсотків по вкладу 12 місяців; договір автоматично пролонгувався, останній раз 30 травня 2013 року на строк 12 місяців до 30 травня 2014 року включно з виплатою 18% річних відповідно до вимог п.6 договору, згідно якого при автоматичному продовженні строку вкладу розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу здійснюється по процентній ставці, яка діє в банку для депозитних вкладів, які продовжуються, даної назви і строку на день закінчення попереднього строку вкладу без укладення додаткових угод до даного договору;

2) № SAMDN НОМЕР_2 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 03 червня 2013 року на 70 000 грн на строк 366 днів до 03 червня 2014 року включно з виплатою 18% річних і періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць (з капіталізацією);

3) № SAMDN НОМЕР_3 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 06 червня 2013 року на 11 809,77 євро на строк 366 днів до 06 червня 2014 року включно з виплатою 8% річних і періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць (з капіталізацією); 14 жовтня 2013 року було здійснено поповнення рахунку на суму 3 102,02 євро;

4) № SAMDNWFD НОМЕР_4 (Вклад «Стандарт») від 23 грудня 2013 року на 6 000 доларів США на строк до 23 грудня 2014 року включно з виплатою 10% річних і періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць (з капіталізацією).

Факт укладення між сторонами вказаних договорів банківського вкладу підтверджується наявними у сторони позивача оригіналами договорів та оригіналами платіжних документів про перерахунок позивачкою грошових коштів банку, які оглянуті в судовому засіданні, копії яких містяться в матеріалах справи.

17 березня 2014 року відповідач заблокував всі рахунки позивачки на території АР Крим та припинив виплату відсотків за першим депозитом.

У квітні 2014 року позивач виїхала з тимчасово окупованої території, з грудня 2014 року проживає в АДРЕСА_1 де взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України.

21 липня 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про розблокування та виплату грошових коштів за вказаними чотирма депозитними договорами, у чому їй було відмовлено.

На звернення позивача, НБУ у відповіді від 15 серпня 2014 року вказав про те, що для забезпечення банківського обслуговування та одержання коштів вона може звернутися до банківських установ України за місцем нового проживання/реєстрації на материковій частині України.

Після цього позивач вдруге 17 вересня 2014 року звернулась до керівництва ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розблокування рахунків, термін дії яких закінчився, та виплату коштів, при цьому запропонувала також інший варіант вирішення проблеми переоформлення договорів банківського вкладу на новий термін у будь-якому відділенні банку на материковій Україні. 17 жовтня 2014 року відповідач відмовив їй як у виплаті коштів, так і в переоформленні договорів.

Відповідно до положень ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій; філії не є юридичними особами; вони наділяються майном юридичної особи, яка їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Таким чином, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі положень ст.ст. 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_4 суми депозитних вкладів, відсотків, 3% річних та інфляційних втрат по гривневих депозитах, оскільки ОСОБА_4 підтверджено факт укладення між сторонами вказаних договорів банківського вкладу, а припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів банку не може бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язань, визначених депозитними договорами.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє Наконечна Альона Вікторівна, відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова