Дата документу 19.10.2016
Справа № 320/3588/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Міщенко Т.М.
при секретарі Макаренко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності. Свій позов мотивує тим, що йому на праві власності належить будинок, який побудовано та прийнято в експлуатацію ще до укладення шлюбу з відповідачкою. На даний час він бажає розпорядитися належним йому майном, але відповідачка, яка є його дружиною, заперечує його право особистої приватної власності на цей будинок та не надає згоди на його відчуження.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав та пояснив, що позивачу належить спірний будинок, який побудовано та прийнято в експлуатацію ще до укладення шлюбу з відповідачкою. На сьогоднішній день позивач має бажання розпорядитися належним йому на підставі права особистої приватної власності житловим будинком № 92 по вул. Південна в м. Мелітополі, але відповідачка заперечує його право особистої приватної власності на цей будинок та не надає згоди на його відчуження.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід задовольнити.
Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 92 по вул. Південна в м. Мелітополі, на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 24.12.2001 № 179/11, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.02.2004/а.с.9/.
Будівництво вказаного будинку було розпочато позивачем відповідно до планувального завдання, яке було видано 24.10.1964/а.с.13/.
Будівництво було закінчено, а будинок зареєстровано в Мелітопольському МБТІ в 1976 році, що підтверджується викопіюванням від 13.07.1976/а.с.14/.
25.10.2001 рішенням № 143/6 Мелітопольської міської ради оформлено поточний стан житлового будинку з надвірними будовами/а.с.15/.
19.11.2001 складено акт про закінчення будівництва і прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку/а.с.16/, рішенням Мелітопольської міської ради № 179/11 від 24.12.2001 цей акт затверджено/а.с.17/.
19.12.2003 позивач уклав шлюб з відповідачкою, що підтверджується копією свідоцтва про одруження/а.с.8/.
Згідно п. 4 ТТП.ВСУ № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці. Оскільки згідно зі ст. 17 ЗК України і ст. 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України «Про власність», таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок в зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 24 КпШС України, який діяв на час укладення позивачем шлюбу з відповідачкою, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.
Згідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час укладення позивачем шлюбу з відповідачкою, тільки майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.
В п. 4 ППВС'У № 16 від 12.06.1996 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 271 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.
Аналогічні правові норми закріплено в ст.ст. 57-59 СК України.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що вони сусідки позивача, їм відомо, що позивач побудував свій будинок разом з першою дружиною ще до 1980 року, яка померла. Після цього в будинку нічого не перебудовували та не добудовували.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що вони сусідки позивача, їм відомо, що спірний будинок позивач побудував з першою дружиною ОСОБА_6, з 1980 року в будинку нічого не перебудовували та не добудовували, в 2001 році перша дружина позивача померла. При спільному житті позивача з другою дружиною, в цьому будинку нічого не добудовувалось та не перебудовувалось, зараз руйнується навіть паркан, а його ніхто не ремонтує.
Отже судом встановлено, що в 1964 році позивачу була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку, будинок побудовано та прийнято в експлуатацію ще до укладення шлюбу з відповідачкою.
Таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачем право особистої приватної власності на вказаний будинок, як на майно набуте до укладення шлюбу з відповідачкою.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 212, 224 ЦПК України, ст.ст. 57, 59 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право особистої приватної власності на житловий будинок № 92 по вул. Південна в м. Мелітополі Запорізької області, як на майно набуте до укладення шлюбу з ОСОБА_2.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: