АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та штрафних санкцій,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3758/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі по тексту - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та штрафних санкцій.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму франшизи у розмірі 510,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що в порушення вимог ст. 10 ЦПК України судом першої інстанції не було допитано експерта та не взято до уваги складений ним звіт. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вартість матеріального збитку повинна відшкодовуватися станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а не на дату спору при наявності належної оцінки. Також зазначає, що оцінка виконана ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з грубими порушеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що деякі запчастини встановлені на транспортний засіб є індивідуальними, проте звіт незалежної оцінки завданого матеріального збитку № 9686 від 02 січня 2015 року, складений ТДВ «Експертум-Аве» не відображає цих змін. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд не дотримався вимог пропорційності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав. В судовому засіданні 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про відмову від апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 3% річних у розмірі 292,07 грн. та інфляційних втрат у розмірі 8 251,17 грн. за період з 03 лютого 2015 року по 15 квітня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року були прийнято відмову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 від апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року в частині вимог про стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 3% річних у розмірі 292,07 грн., інфляційних втрат у розмірі 8 251,17 грн. за період з 03 лютого 2015 року по 15 квітня 2015 року, апеляційне провадження в цій частині вимог закрито.

МефодієнкоІ.С. в інтересах ТДВ «СК «Альфа-Гарант» частково визнав апеляційну скаргу та подав заяву про визнання позову ОСОБА_2 в частині вимог щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 894,23 грн. та пені за період з 16 квітня 2015 року по 07 травня 2015 року в сумі 900,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 при вирішенні апеляційної скарги покладалася на розсуд суду.

Особисто ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 жовтня 2014 року о 16 годині 20 хвилин на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Фрунзе-Нижньоюрківської в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю «Toyota», д.н.з. НОМЕР_4 (на синьому фоні), який рухався по головній дорозі з ввімкненим проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, не виконала вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення, після якого автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_4 (на синьому фоні) здійснив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (т. 1, а.с.15).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 02 березня 2015 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. (т. 1, а.с.16-21).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на умовах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу № АІ/0567030, ліміт відповідальності - 50 000,00 грн.

23 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (т.1, а.с.22).

15 квітня 2015 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування в розмірі 24 595,77 грн. (т. 1 а.с.13).

Як вбачається з листа ТДВ «СК «Альфа-Гарант» від 17 квітня 2015 року, підставою для розрахунку страхового відшкодування був звіт про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку № 9686 від 02 січня 2015, складений ТДВ «Експертум-АВЕ», за яким вартість відновлювального ремонту без урахування зносу склала 49 891,90 грн. (без ПДВ), коефіцієнт зносу склав 62,3%, відповідно вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 24 595,77 грн. (без ПДВ) (т.1 а.с.12, 117-134).

Не погоджуючись із розміром виплаченого відшкодування, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та штрафних санкцій та надав звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19 грудня 2014 року №1627, складений СПД ОСОБА_8, відповідно до якого вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 19 грудня 2014 року складає 110 924,06 грн, вартість відновлювального ремонту визначена за витратним підходом складає 186 792,29 грн. (т.1 а.с.28-56). З урахуванням вказаного звіту просив стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 24 894,23 грн., штрафні санкції в розмірі 14 476,29 грн., а всього - 39 370,52 грн., з ОСОБА_3 - матеріальну шкоду в розмірі 137 302,29 грн., штрафні санкції в розмірі 38 166,17 грн., додаткові витрати в розмірі 1565,00 грн., а всього - 177 033,46 грн., та просив стягнути з відповідачів пропорційно сумі задоволених вимог на його користь судові витрати у вигляді витрат за надання правової допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Відхиливши звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19 грудня 2014 року №1627, що був наданий позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму франшизи у розмірі 510,00 грн. та на відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, ч. 2 ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» правомірно виплатила страхове відшкодування, посилаючись на звіт про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку № 9686 від 02 січня 2015 року, складений ТДВ «Експертум-АВЕ», при цьому, подаючи заяву про виплату страхового відшкодування, позивач фактично погодився із розміром страхового відшкодування, а звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19 грудня 2014 року №1627, що був наданий позивачем, не відповідає вимогам Закону ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначена позивачем вартість матеріального збитку є значно завищеною.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував того, що деякі запчастини встановлені на транспортний засіб та були пошкоджені внаслідок ДТП, є індивідуальними.

Вказані обставини не були враховані оцінювачем ТДВ «Експертум-Аве» у звіті незалежної оцінки завданого матеріального збитку № 9686 від 02 січня 2015 року. Тому, вказаний звіт не міг бути визнаний належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля та не міг бути покладений в основу рішення суду.

Сам по собі факт подання ОСОБА_2 заяви на виплату страхового відшкодування не може свідчити про те, що він визнав розмір шкоди. Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що його було ознайомлено зі змістом звіту про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку № 9686 від 02 січня 2015 року.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_7 в інтересах ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заявив клопотання про призначення у справі судової авто товарознавчої експертизи.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявні два висновки незалежних оцінювачів, а саме: звіт ТОВ «Експертум-Аве» № 9686 від 02 січня 2015 року та звіт суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_9 № 1627 від 19 грудня 2014 року, які мають суттєво відмінні значення щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику об'єкта оцінки, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року було задоволено клопотання представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Призначено у справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: 1) Який розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 жовтня 2014 року ? (т.2, а.с.61-62).

На виконання вимог ухвали експертами КНДІСЕ було складено Висновок експертів за результатами проведення комісійної судової авто товарознавчої експертизи № 7916/16-54 від 07 вересня 2016 року. Відповідно до Висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП, становить: 71680,57 грн., вартість відновлювального ремонту становить 112 554,47 грн. (т.2, а.с.81-90).

Вказаний висновок не був спростований сторонами.

Відтак, враховуючи положення ст. 1192, 1194 ЦК України, заяву ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про часткове визнання позову, заяву ОСОБА_2 про часткову відмову від апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 в рамках ліміту відповідальності підлягає стягненню невиплачене страхове відшкодування у розмірі 25 794,51 грн. та пеня за період з 16 квітня 2015 року по 07 травня 2015 року в розмірі 900,28 грн.; з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 72 769,54 грн., до складу якої, крім вартості відновлювального ремонту, входять витрати позивача, понесені у зв'язку з транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП та для проведення огляду на СТО у розмірі 1065 грн.(т.1, а.с.23), оплата послуг оцінювача для визначення розміру завданої щкоди у розмірі 500 грн.(т.1, а.с.26).

При цьому, ОСОБА_2 протягом одного місяця з дня отримання відшкодування зобов'язався передати ОСОБА_3 запасні частини (деталі), які підлягають заміні відповідно до ремонтної калькуляції.

Таким чином, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені, відшкодування шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 635,45 грн. судового збору, з ОСОБА_3 - 1 732,23 грн. судового збору.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування йому витрат на правову допомогу оскільки відсутні дані, які б свідчили, що представник позивача ОСОБА_10 є фахівцем у галузі права та її повноваження підтвердженні у встановленому законом порядку. Зокрема, не надано свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності. Крім того, вартість цих послуг у розмірі 3000 грн. не обґрунтовується та не підтверджується матеріалами справи. Зокрема, не надано доказів, що підтверджують кількість затрачених годин роботи адвоката, пов'язаної із наданням правової допомоги позивачу у розгляді даної цивільної справи та належних доказів оплати таких послуг.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені, відшкодування шкоди скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 25 794,51 грн. та пеню за період з 16 квітня 2015 року по 07 травня 2015 року в розмірі 900,28 грн., судовий збір у розмірі 635,45 грн., а всього 27 330,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 72 769,54 грн. та судовий збір у розмірі 1 732,23 грн., а всього 74 501,77 грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 протягом одного місяця з дня отримання відшкодування шкоди у розмірі 72 769,54 грн. від ОСОБА_3 передати останній запасні частини (деталі), які підлягають заміні відповідно до ремонтної калькуляції №7916-16 від 02 вересня 2016 року, яка є складовою частиною висновку експертів.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В. Соколова