Справа № 202/4526/16-ц
Провадження № 2/202/2330/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначила, що 01 грудня 2015 року вона звернулась до відповідача з заявою про прийняття спадщини за заповітом, відкритої після смерті ОСОБА_4 Однак, в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок), відповідач своєю постановою від 27 квітня 2016 року відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №14, яка знаходиться у м.Дніпропетровську, вул.Корольової Гулі, буд.16 «Б». Підставою відмови відповідач зазначив п.4.15, 4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа на вищезазначену квартиру. Разом з цим, як зазначає позивач, ці пункти регулюють видачу свідоцтва про право на спадщину за законом а не за заповітом. Відповідач в порушення п.2.1.3 методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій не направив запити до ДМБТІ для отримання витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що входить до складу спадкового майна. На підставі викладеного просив суд скасувати постанову державного нотаріуса шостої Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_3 від 27 квітня 2016 року та зобовязати відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.02.2013 №2-36 на вищезазначену квартиру.

В судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №655023, виданого Новопавлівською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 05 жовтня 2015 року.

22 лютого 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого належну її квартиру №14, яка знаходиться у м.Дніпропетровську, вул.Корольової Гулі, буд.16 «Б» заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27 квітня 2016 року позивач звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену квартиру за заповітом.

27 квітня 2016 року постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідач посилався на п. 4.15. Порядку, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Разом з цим вищезазначений пункт регулює видачу свідоцтва про право власності за законом а не за заповітом.

Відповідно до п.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Стаття 69 зазначеного Закону передбачає, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Аналогічні дії нотаріуса при видачі свідоцтва про право на спадщину закріплено у п. 1.2. Глави 10 Розділу ІІ Порядку, згідно якого при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Таким чином, відповідач отримавши заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом повинен був здійснити всі дії передбачені Порядком, в тому числі, за допомогою відповідних запитів, зясувати відомості щодо наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження.

З постанови державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 27 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №14, яка знаходиться у м.Дніпропетровську, вул.Корольової Гулі, буд.16 «Б» після померлої 04 жовтня 2015 року ОСОБА_4 вбачається, що дій, спрямованих на зясування відомостей щодо наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження відповідачем не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.02.2013 №2-36 на квартиру №14, яка знаходиться у м.Дніпропетровську, вул.Корольової Гулі, буд.16 «Б» задоволенню не підлягають, оскільки, як вже зазначалось судом, відповідачем ще не виконано всіх дій, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Керуючись ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. ст. 49,69 ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 27 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №14, яка знаходиться у м.Дніпропетровську, вул.Корольової Гулі, буд.16 «Б» після померлої 04 жовтня 2015 року ОСОБА_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 17 жовтня 2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин