Справа №560/880/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Підлісне по вулиці Володимирецька, 99, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації станом на 26 серпня 2016 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її діда ОСОБА_4, який помер 21 лютого 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її діда ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Підлісне по вулиці Володимирецька, 99, Дубровицького району Рівненської області. Вона є спадкоємцем по заповіту, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому діду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з тих підстав, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька. Дійсно батько заповів будинок позивачці по справі, але вона вважає, що має право на частку в спадщині, проте до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона вчасно не звернулась.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 21 лютого 2016 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №182008 від 24 лютого 2016 року (а.с.6).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно заповіту, посвідченого 09 червня 2009 року секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_4 свій житловий будинок з надвірними будівлями і все, що знаходиться в ньому і належить йому на день смерті, а також ощадну книжку та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії РВ №022130 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії РВ №046717, заповів своїй внучці ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно виписки з погосподарської книги №963 від 07 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, в погосподарській книзі №5, особовий рахунок №0300981, будинок №99 по вул. Володимирецька в с. Підлісне Дубровицького району Рівненської області, рахується за ОСОБА_4, який помер 21 лютого 2016 року. (а.с.16).

Як вбачається з довідки №962 від 07 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_4, який помер 21 лютого 2016 року, проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. З ним проживали та були зареєстровані: онука ОСОБА_1, правнук ОСОБА_5, правнук ОСОБА_6 (а.с.17).

Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1272 Цивільного Кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідач постійно не проживала із спадкодавцем і в силу вимог ст.1241, 1297 ЦК України, в встановлений законом строк до нотаріуса не зверталась, тобто не скористалась своїм правом на прийняття спадщини, будучи спадкомцем за законом першої черги та повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця.

Позивач у справі, ОСОБА_1, будучи спадкоємцем майна померлої за заповітом, прийнявши спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_7 для оформлення права на неї, однак нотаріус в свою чергу повідомив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася та свідоцтво про право на спадщину не видавалося, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлому (а.с.26).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №31292985 від 08 вересня 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, що розташований по вулиці Володимирецька, 99 в с. Підлісне, Дубровицького району Рівненської області (а.с.24).

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася в Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації, яким станом на 26 серпня 2016 року, було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №99 по вул. Володимирецька в селі Підлісне, Дубровицького району Рівненської області на імя ОСОБА_4 (а.с.18-22).

Згідно довідки №211 від 26 серпня 2016 року, виданої Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Підлісне по вулиці Володимирецька, 99, Дубровицького району Рівненської області станом на 26 серпня 2016 року становить 28573 грн. Згідно реєстрових книг бюро, право власності на вищевказаний житловий будинок - не зареєстровано (а.с.23).

Відповідно до частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до частини 1 пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину та беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Володимирецька, 99, в с. Підлісне, Дубровицького району Рівненської області.

Керуючись статтями 182, 328, 392, 1216, 1222, 1223, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Підлісне по вулиці Володимирецька, 99, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації станом на 26 серпня 2016 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її діда ОСОБА_4, який помер 21 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_8