Провадження № 2/760/445/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Січкар Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 лютого 2012 року між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 20-120202/н, згідно якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у розмірі 5 000 гривень 00 копійок, плата за користування яким (проценти) становить 73% річних, тобто 0,2% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
А тому, позивач просить стягнути з відповідача нараховані відсотки за кредитним договором, інфляційні збитки та 3 % річних, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останню від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві також просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи, не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 20-120202/н, згідно якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у розмірі 5 000 гривень 00 копійок, плата за користування яким (проценти) становить 73% річних, тобто 0,2% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 24 місяці (а.с.9-10).
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.03.2013 року (справа №760/1231/13-ц) з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Народний кредит» стягнуто заборгованість по кредитному договору № 20-120202/н від 28.02.2012 року у сумі 11766 грн. 17 коп. (а.с.11-12).

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, виходячи з даних вимог законодавства, рішення суду від 06.03.2013 року, є обов'язковим для розгляду даної справи.

Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 вищезгаданого Кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) становить 73 % річних, тобто 0,2 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту, тобто річна ставка переплати за кредитом на умовах дотримання графіку погашення кредиту становить 37,5%.

Нарахування процентів за даним договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365 (366).

Відповідно до п.3.7. Кредитного договору, прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно Графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п.2.1. цього Договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування Позичальником наданими грошовими коштами.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що у відповідача за період з 27.12.2012 року по 02.11.2015 року утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 49091,23 грн., яка складається з: 43132,82 грн. - борг по відсоткам за користування кредитом; 5363,34 грн. - інфляційні збитки; 595,08 грн. - 3% річних (а.с.6-7).

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачем не виконано.

За таких обставин, враховуючи викладене вище та той факт, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, а також те, що відповідач на день розгляду судом справи борг за відповідним договором про надання кредиту № 20-120202/н від 28.02.2012 року позивачу не повернула, суд вважає, що позовні вимоги Кредитної спілки «Народний кредит» знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 212-215, 218, 223, 224-227 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Народний кредит» заборгованість за Кредитним договором № 20-120202/н від 28.02.2012 року в розмірі 49091,23 гривень.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Народний кредит» судовий збір у розмірі 1218,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: