1Справа № 335/9845/16-ц 2-з/335/84/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

7 жовтня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Школяр К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в зал суду у м. Запоріжжі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсними договору дарування житлового приміщення, визнання недійсним договорів дарування нежитлових приміщень,

ВСТАНОВИВ:

1 вересня 2016 р. до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування житлового приміщення, визнання недійсним договорів дарування нежитлових приміщень.

За змістом позовних вимог, позивач просить суд визнати недійними чотири договори дарування житлових та нежитлових приміщень.

В подальшому, до суду надійшла заява від позивача про вжиття заходів забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначено, що коли відповідачі дізнаються про розгляд вищевказаної справи у суді то вони можуть розпорядитись спірним майном та відчужити його на користь інших осіб, що ускладнить або взагалі унеможливить виконання можливого рішення про задоволення позову. У звязку з викладеним просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру № 56 у будинку по вул. Патріотичній в м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2; накласти арешт на нежиле приміщення № 5 у будинку 10 по вул. Північнокільцевій в м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2; накласти арешт на нежиле приміщення № 37 в будинку 18 по вул. Гудименка у м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2; накласти арешт на нежиле приміщення № 74 в будинку № 5 по вул. Грязнова в м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір з приводу визнання недійсними договору дарування житлового приміщення, визнання недійсним договорів дарування нежитлових приміщень, на які позивач и просить накласти арешт.

Актуальної інформації про вартість вказаних житлових і нежитлових приміщень матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежиле приміщення № 5 у будинку 10 по вул. Північнокільцевій в м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2, накладення арешту на нежиле приміщення № 37 в будинку 18 по вул. Гудименка у м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2, накладення арешту на нежиле приміщення № 74 в будинку № 5 по вул. Грязнова в м. Запоріжжі, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_2, не відповідає обсягу позовних вимог, які предявляються до відповідачів, у власності та володінні яких на даний час це майно перебуває.

Також, у заяві про забезпечення позову позивач не вказала обставин, які свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема, наміру відповідачів відчужити оспорюване майно саме з метою перешкоджання позивачеві в реалізації права, повязаного із поданням заяву про визнання недійсними договору дарування житлового приміщення, визнання недійсним договорів дарування нежитлових приміщень.

З урахуванням викладеного, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб, про який вона просить, на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 151 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Суддя І.П. Соболєва