17.10.2016 Єдиний унікальний номер 205/8374/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності,?

встановив:

26.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що ОСОБА_1 є власницею домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську.

06 серпня 2012 року був підписаний заповіт на імя племінниці ОСОБА_2, оскільки остання пообіцяла доглядати до смерті. В цей день ОСОБА_2 забрала документи на домоволодіння та паспорт ОСОБА_1, мотивуючи тим, щоб документи не загубилися. Через деякий час, позивачка попросила паспорт у ОСОБА_2, однак ОСОБА_2 паспорт не повернула. Після чого, ОСОБА_1 звернулася до міліції з заявою про втрату паспорта та 30 вересня 2015 року отримала новий паспорт. Паспорт потрібен був для оформлення заповіту на сина.

Коли ОСОБА_2І дізналася, що ОСОБА_1 має намір скласти заповіт на сина, повідомило, що їй не належить на праві власності домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську, а належить її доньці ОСОБА_3

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що власницею домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську є ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 20.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_4

11.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса та отримала копію договору купівлі-продажу та копію довіреності.

З договору купівлі- продажу від 20.03.2013 року, вбачається, що ОСОБА_2 діюча по довіреності , від імені ОСОБА_1 продала домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0546 га, кадастровий номер::08:619:0052, ОСОБА_3.

Підписання довіреності на продаж домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську, не відповідало внутрішній волі, оскільки не планувала продаж спірного домоволодіння. Окрім цього, постійно проживає в спірному будинку та до 11.11.2015р. не знала, що домоволодіння було продано.

На підставі вищезазначеного просить визнати недійсною довіреність надану ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06 серпня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за №1331; визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №48, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, пров. Відродження на земельній ділянці площею 0,0546 га, кадастровий номер::08:619:0052 від 23 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали та просили застосувати строки позовної давності до позовних вимог про визнання недійсною довіреність надану ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06 серпня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за №1331

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити.

В судове засідання приватний Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судовому засіданні приватний Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позов не підтримала.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляд встановлено, що 06 серпня 2016 року ОСОБА_1 був складений заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і що матиме за законом право заповіла ОСОБА_2./а.с.5/

В той же день, довіреністю від 06 серпня 2012 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпоряджатися (продати, подарувати на ім.*я ОСОБА_2, обміняти, заставляти, укласти попередній договір) за ціну та на умовах згідно свого розсуду на домоволодіння №48, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Відродження: бути представником в КП «ДМБТІ» по питанню оформлення та отримання ОСОБА_7 з реєстру право власності на відчуження належного домоволодіння №48, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Відродження; бути представником в Управлінні земельних ресурсів, Земельному кадастрі, «Земграді», по питанню оформлення та отримання Кадастрового номеру на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Відродження, буд.48./а.с.115/

Нормою ст.244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

20 березня 2013 року ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 06 серпня 2012 року посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованої в реєстрі за № 1331, від імені ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 належне позивачці домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватний нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 231./а.с.20-21/

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 20.03.2013 року право власності на домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську зареєстровано за ОСОБА_3./а.с.9/

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2013 року відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно п. 3.1.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу від 20 березня 2013 року продавець по довіреності зобовязується звільнити домоволодіння, вилучити ключі від домоволодіння в осіб, які їх мали, і передати його покупцю у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовами цього договору сплатити заборгованість з комунальних послуг, на підтвердження чого надати довідки відповідних комунальних служб, станом на день укладення цього договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що за укладеним 20 березня 2013 року Договором купівлі-продажу, між ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 06 серпня 2012 року та ОСОБА_3, передача речі не відбулася.

Згідно довідки про склад сім*ї №1054 від 25 березня 2016 року, власник домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську ОСОБА_3 за даною адресою не зареєстрована та не проживає, зареєстрована і проживає постійно з 09.12.1980 року і по теперішній час ОСОБА_1./а.с.62/

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_1 було складено заповіт на ім.*я ОСОБА_2, наміру продавати домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську у позивачки не було.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом.

Підписуючи довіреність, позивачка не мала наміру продавати житло.

У судовому засіданні було встановлено,що відповідачка ОСОБА_2 діючи від імені позивачки продала належне позивачці на праві власності домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську своїй доньці ОСОБА_11. Тобто, відповідачка ОСОБА_2 продаючи своїй доньці ОСОБА_3 діяла в у своїх особистих інтересах, та всупереч інтересам позивачки і цілком усвідомлювала це, оскільки кошти за спірне домоволодіння не передавала позивачці, а також усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя - позивачки ОСОБА_1 та бажала їх настання, а також усвідомлювала, що для позивачки внаслідок укладання даного договору купівлі-продажу настануть несприятливі наслідки, тому що позивачка залишилась без житла. Викладені обставини свідчать про наявність умислу у діях відповідачки ОСОБА_2, оскільки наявна її власна зацікавленість в укладанні вказаного договору купівлі-продажу, а також дані обставини свідчать про наявність домовленості відповідача ОСОБА_2 як представника однієї сторони з іншою стороною, оскільки договір купівлі-продажу був укладений між матір*ю і донькою та виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя-позивачки по справі. Позивачка іншого житла не має.

Тому суд вважає,що відповідачка ОСОБА_2 укладаючи 20 березня 2013р від імені позивачки ОСОБА_1 договір купівлі продажу домоволодіння №48 по пров. Відродження у м. Дніпропетровську із ОСОБА_3 діяла не в інтересах позивачки, а у власних інтересах, даний правочин було вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, а тому відповідно до ст.. 232 ЦК України даний договір купівлі-продажу необхідно визнати недійсним.

Крім того, договір купівлі- продажу, укладений 20 березня 2013 року між ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 06 серпня 2012 року та ОСОБА_3, не відповідає вимогам ст. 655 ЦК України, бо передача речі не відбулася і факт передачі коштів продавцю за неї також нічим не підтверджено.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Положеннями ч. 1 ст. 237 ЦК України, передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Проте згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена однією зі сторін правочину.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння №48, що знаходиться за адресою: провулок Відродження, м. Дніпропетровськ, укладений між ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_3, посвідчений 20 березня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №231 та визнання недійсною довіреність, що видана 06 серпня 2012 року від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровану в реєстрі за №1331., обґрунтованими та повністю доведеними з боку позивача, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд, також вважає обгрунтованою вимогу позивача про скасування державної реєстрації права власності на домоволодіння №48, що знаходиться за адресою: провулок Відродження, м. Дніпропетровськ за ОСОБА_3, здійснену на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, укладеного 20 березня 2013 року між ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 231, та такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З метою повернення сторін у первісний стан, суд вважає за необхідне поновити державну реєстрацію права власності на домоволодіння №48, що знаходиться за адресою: провулок Відродження, м. Дніпропетровськ за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що ОСОБА_1 не пропустила строк позовної давності , оскільки дізналася про порушене своє право лише в листопаді 2015 року, коли відповідачка ОСОБА_2 повідомила, що продала спірне домоволодіння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 334,655 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 169, 224, 226 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності задовольнити.

Визнати недійсною довіреність, що видана 06 серпня 2012 року від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровану в реєстрі за №1331.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №48, що знаходиться за адресою: провулок Відродження, м. Дніпропетровськ, укладений між ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_3, посвідчений 20 березня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №231.

Скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння №48, що знаходиться за адресою: провулок Відродження, м. Дніпропетровськ за ОСОБА_3, здійснену на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, укладеного 20 березня 2013 року між ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 231.

Поновити державну реєстрацію права власності на домоволодіння №48, що знаходиться за адресою: провулок Відродження, м. Дніпропетровськ за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапенко Н.Г.