АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5943/16 Справа № 203/3850/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_2, державного підприємства «Придніпровська залізниця» на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Придніпровська залізниця» за участю прокурора Дніпропетровської області та третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання недійсними розпорядчих документів та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді монтера колії 3-го розряду на Павлоградській дистанції (ділянці) шляху залізничного сполучення. 01 березня 2006 року відповідач видав розпорядчий документ №НЗК8/53 «Про затвердження таблиць з визначення інтенсивності руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці за діючим графіком руху», а 02 квітня 2012 року розпорядчий документ №ДОС-20/248 «Про затвердження таблиць з визначення інтенсивності руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці за діючим графіком руху», з якими позивач не був ознайомлений, а дізнався про них лише у травні 2013 року.

Позивач вважає, що зазначені документи порушують його трудові права, оскільки визначення дільниці Придніпровської залізниці, на якій працював позивач, неінтенсивною позбавило його права на пільгову пенсію. В свою чергу, зазначає, що дільниця (ділянка) Придніпровської залізниці, на якій він працював, фактично була інтенсивною.

У звязку із чим, просив суд визнати вказані вище два документи відповідача недійсними, одночасно зобовязавши відповідача видати йому довідку про підтвердження наявності трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог, відмовлено (Т.5 а.с.18-22).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ДП «Придніпровська залізниця» посилаючись на порушення норм процесуального права та порушення норм матеріального права, ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (Т. а.с.26-32), в свою чергу ДП «Придніпровська залізниця» просить змінити рішення суду, виклавши мотивувальну частину рішення суду з урахуванням обставин зазначених у апеляційній скарзі (Т.5 а.с.33-40).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивача наказом №183 від 03 травня 1990 року прийнято на посаду тракториста 8-го околотку відповідача, а наказом відповідача №90 від 22 лютого 1993 року позивача переведено на посаду монтера колії 3-го розряду 8-го околотку на Павлоградській дистанції (ділянці) шляху залізничного сполучення (дільниця сполученням Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці). (Т.1 а.с.151-155, Т.3 а.с.147, Т.5 а.с.12-15).

Листом від 01 березня 2006 року №НЗК8/53 за підписом посадової особи відповідача (заступника начальника дороги по кадрам, учбовим закладам та соціальним питанням) на адресу начальників дирекцій залізничних перевезень, начальників відокремлених структурних підрозділів направлено у формі таблиці перелік дільниць Придніпровської залізної дороги із зазначенням інтенсивності руху потягів для використання при оформленні пенсій за вислугою років у відповідності до низки підзаконних актів СРСР.

Відповідно до означеної таблиці на дільниці залізничного сполучення Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці, на якій працював позивач, за період з 1992 року по 2004 рік рух поїздів не значиться як інтенсивний (Т.1 а.с.114, Т.3 а.с.127-128).

02 червня 2008 року при виконувачі обовязків першого заступника начальника Придніпровської залізниці проведено нараду у складі в.о. НЗД ОСОБА_3, НОК ОСОБА_4, заст.НОТ ОСОБА_5, НЧ ОСОБА_6, начальника відділу нормативних актів та аналітичної роботи юридичної служби ОСОБА_7, за наслідками якої ухвалено: розміри середньодобового руху (у парах поїздів) по станціях, до яких примикає декілька дільниць, доцільно сумувати та визначати інтенсивність, виходячи із загальних розмірів руху по станції; інтенсивність руху поїздів на дільницях придніпровської залізниці визначати щорічно протягом першого кварталу; для встановлення ступеню інтенсивності руху поїздів на дільницях залізниці використовувати графік руху пасажирських поїздів, дані статистичної звітності ЦО-4, які надаватимуться у службу перевезень службою статистики, розрахунки виконуватиме служба перевезень; перелік дільниць та станцій з оцінкою інтенсивності служба перевезень надає на дирекції залізничних перевезень та у відповідні служби для застосування при оформленні пенсій за вислугу років. (Т.1 а.с.117-118).

Листом від 02 квітня 2012 року №ДОС-20/248 за підписом посадової особи відповідача (заступник начальника служби перевезень) на адресу начальників дирекцій залізничних перевезень та начальникам служб направлено перелік дільниць ДП «Придніпровська залізниця» у формі таблиць з оцінкою інтенсивності руху поїздів для керівництва в роботі. Згідно даних таких таблиць на дільниці залізничного сполучення Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці, на якій працював позивач, за період з 1992 по 2012 роки рух поїздів не значиться як інтенсивний. Крім того, в матеріалах справи міститься аналогічна таблиця відповідача за період 2012-213 років, в якій також значиться неінтенсивність руху поїздів на вищевказаній дільниці залізниці. (Т.1 а.с.115-116, 119-127, Т.3 а.с.129-131, 145-146).

11 червня 2013 року відповідачем видана довідка №547, в якій вказується неможливість звільнення позивача на пенсію за вислугою років із посиланням на неінтенсивність дільниці залізничного сполучення Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці протягом роботи на ній позивача. (Т.1 а.с.128)

Наказом відповідача №218/ос від 17 червня 2013 року позивача звільнено із займаної ним посади монтера колії 3-го розряду 8-го околотку на Павлоградській дистанції (ділянці) шляху залізничного сполучення (дільниця сполученням Павлоград-1 Красноармійськ Придніпровської залізниці) на підставі ст.36 ч.1 п.1 КЗпП України за угодою сторін. (Т.1 а.с.134-135, Т.5 а.с.12-15)

Листом відповідача від 12 липня 2013 року №Н-21/303 повідомлено про неможливість видання відділом кадрів Павлоградської дистанції колії уточнюючої довідки позивачу про підтвердження наявності у нього трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки дільниця, на якій працював позивач, не була інтенсивною протягом часу роботи на ній позивача. Лист аналогічного змісту відповідачем було надіслано 14 жовтня 2013 року на адресу УПФ України в Межівському районі Дніпропетровської області, до якого в жовтні звертався позивач із питанням про призначення і виплату йому пенсії на пільгових умовах за вислугою років. В звязку із чим позивачу було відмовлено в призначенні відповідної пенсії. (Т.1 а.с.21, 129, Т.2 а.с.172-173, Т.4 а.с.3-5).

Аналізуючи встановлені у справі обставини та письмові докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає положенням 16 ЦК України, оскільки оскаржувані два документи за своїм змістом та характером не є розпорядчими, а фактично є супровідними листами, якими посадова особа відповідача направляла для використання в роботі певним адресатам (начальникам структурних підрозділів відповідача) таблиці з інформативними/довідковими даними, розрахунками відповідача, щодо інтенсивності чи неінтенсивності певних дистанцій (дільниць) шляху залізничного сполучення Придніпровської залізниці, які не зумовлюють виникнення, припинення чи зміну трудових та/або інших прав позивача (на відміну від прийнятих відповідачем на підставі таких документів рішень, вчинених дій/бездіяльності стосовно прав позивача), а тому не можуть бути самостійним предметом судового спору і не підлягають оскарженню та скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що таблиці з інформативними/довідковими даними, розрахунками відповідача, щодо інтенсивності чи неінтенсивності певних дистанцій (дільниць) шляху залізничного сполучення Придніпровської залізниці фактично є рішенням ДП «Придніпровська залізниця», надумані та не обґрунтовані, оскільки вони адресовані підвідомчим організаціям, по суті носять інформаційний характер з виконання певних робіт та не можуть бути витлумачені як рішення, що містять фактичні дані або розяснення законодавства, ґрунтуються на нормах закону, або замінюють зміст нормативних актів.

Не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд невірно трактував положення ст.16 ЦК України, чим фактично позбавив його можливості судового захисту порушених прав, оскільки розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними (невизнаними або оспорюваними) можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У разі якщо обраний особою, яка звернулася з позовом, спосіб захисту не призводить до поновлення його порушеного права, це не позбавляє її права звернення до суду з обранням належного способу захисту.

Судом вірно зауважено, що звернення позивача до суду з вище указаним позовом відбулося поза межами строку позовної давності встановленої положенням ст.233 ч.1 КЗпП України, з урахуванням змісту позовної заяви, де ОСОБА_2І вказує, що дізнався про існування оскаржуваних листів відповідача №НЗК8/53 від 01 березня 2006 року та №ДОС-20/248 від 02 квітня 2012 року в травні 2013 року, в той час як з даним позовом звернувся до суду лише 12 червня 2014 року, тобто із значним пропуском тримісячного строку.

Слід зазначити, що твердження ОСОБА_2 про строк позовної давності у три роки, оскільки спірні правовідносини не випливають із трудових, так як вимоги позивача стосуються надання йому уточнюючої довідки, що не регулюється нормами КЗпП або іншими актами трудового законодавства, не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Виходячи з предмету позову, між сторонами виник спір з приводу надання документів необхідних для призначення розміру, порядку, нарахування і виплату пільгової пенсії та підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а відтак випливає з трудових правовідносин.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про формальний розгляд справи в частині зобов»язання відповідача видати йому довідку про підтвердження наявності трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, не можуть бути взяти до уваги, оскільки судом з»ясовані всі обставини справи, права та обов»язки сторін, а тому доводи скарги не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні заявлених вимог, з підстав, наведених в судовому рішенні.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК)

Посилання ДП «Придніпровська залізниця» в апеляційній скарзі на невідповідність і не допустимість висновків експертиз, спростовується приписами ст. ст. 57 - 59 ЦПК України, адже висновки містять фактичні дані про обставини, якими сторона обґрунтовує свої вимоги і стосується предмета доказування, докази одержані з додержанням порядку, оскільки висновки експертиз відповідають положенням ст.147 ЦПК України та проведені з дотриманням вимог Закону України «Про судову експертизу», а також узгоджуються з іншими матеріалами справи.

За таких обставин, судом першої інстанції з дотриманням ст.ст. 212-214 ЦПК України повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Колегія суддів вважає, що доводи, які викладені у апеляційних скаргах, висновків суду не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, наведених у рішенні суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, державного підприємства «Придніпровська залізниця» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_8

ОСОБА_9