Провадження № 2/331/73/2016
22.01.2016 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Антоненко М.В.
при секретарі Шамраєнко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2015 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_2 та дитини не надає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав.
Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданий Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Квартального комітету № 1 Жовтневого району м. Запоріжжя від 14.08.2015 року, видана головою квартального комітету № 1 Мазуровою С.М. Позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3,4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до з ч. ч. 1,2,3 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.
Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
У відповідності з ч.ч. 1,4 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.
Подаючи свої докази, сторони реалізують своє право на доказування і одночасно виконують обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства, відповідачем не надано жодного доказу на обґрунтування заперечень проти позову.
Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що позивач потребує матеріальної допомоги, і під час шлюбу знаходилась на утриманні чоловіка та має право на таке утримання згідно з чинним законодавством, оскільки воно виникло у неї за час шлюбу, а тому розірвання шлюбу не припиняє права на утримання, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі, у розмірі 600,00 грн. щомісячно з моменту подання позову до суду та до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 61, 84, 88, 107, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226, 292, 294, 367 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно з моменту подання позову до суду та до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовій збір у розмірі 487,20 грн.
Рішення в частині суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Антоненко М.В.