Справа № 182/8470/15-ц
Провадження № 2/0182/815/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.01.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

29 січня 2015 року померла її мати ОСОБА_2, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді:

1) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0657 га, кадастровим номером -01-007-0008, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 018563, виданого 12 січня 2004 року;

2) житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул.Садова, буд.1-б в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_2 не склала заповіту. Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вона як донька померлої відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Її родинні відносини з померлою підтверджуються її свідоцтвом про народження з зазначенням дівочого прізвища „Горб, серії III-УР № 110869, свідоцтвом про укладення шлюбу між нею, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, після якого вона взяла прізвище „Мухіна, свідоцтво про одруження, серії II-КИ № 301749, та свідоцтвом про одруження її матері з ОСОБА_5, після якого вона прізвище „Горб змінила на „Мухіна, серії VIII-УР № 192302. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті матері немає. В передбачений законом 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.07.2015 року. При зверненні до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини було встановлено, що житловий будинок, який входить до спадкової маси, за життя матері не був введений в експлуатацію, і, відповідно, вона не має можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на будинок. Для перевірки цього вона звернулася з адвокатським запитом до Нікопольського МБТІ, яке надало їй відповідь № 400 від 17.08.2015 року, в якій зазначено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 1-б по вул.Садовій в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області, згідно даних КП „Нікопольське МБТІ станом на 31.12.2013 року, не зареєстроване. У звязку з цим державним нотаріусом ОСОБА_6 Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2015 року за № 2582/02-31 їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано для визнання права власності на спадкове майно звернутися до суду. Що стосується документів, які підтверджують право власності матері на вищезазначений житловий будинок, то зазначає, що вона має на руках лише Технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений за життя матері, станом на 04.12.2007 року, в якому власником будинку значиться саме мати ОСОБА_2. Технічний паспорт мати замовляла для подальшого оформлення правовстановлюючого документу на будинок, але через брак коштів та погіршення стану здоровя за життя не встигла цього зробити. У ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування зазначено, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється наступне:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Враховуючи той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями № 1-б по вул.Садова в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області був збудований в 1986 році, як і всі господарські будівлі даного домоволодіння, що підтверджується Технічним паспортом від 04.12.2007 року, вважає, що суд має право визнати за нею як спадкоємицею ОСОБА_2, яка за життя не встигла отримати правовстановлюючий документ на житловий будинок, право власності на спадкове майно. Через вищезазначені обставини змушена для оформлення своїх спадкових прав звернутися до суду.

В судове засідання позивач не прибула, її представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.01.2015 року померла мати позивачки ОСОБА_2 (а.с.8), яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55). Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді:

1) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0657 га, кадастровим номером -01-007-0008, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 018563, виданого 12 січня 2004 року (а.с.9);

2) житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул.Садова, буд.1-б в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.15-16).

За життя спадкодавиця не склала заповіту. Позивачка як донька померлої відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Її родинні відносини з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження з зазначенням дівочого прізвища „Горб, серії III-УР № 110869 (а.с.10), свідоцтвом про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_4, після якого позивачка взяла прізвище „Мухіна (а.с.11), свідоцтвом про одруження спадкодавиці з ОСОБА_5, після якого вона прізвище „Горб змінила на „Мухіна, серії VIII-УР № 192302 (а.с.12). Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті ОСОБА_2 немає. В передбачений законом 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, однак отримала відмову (а.с.4). Згідно відповіді Нікопольського МБТІ за № 400 від 17.08.2015 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 1-б по вул.Садовій в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області, згідно даних КП „Нікопольське МБТІ станом на 31.12.2013 року, не зареєстроване (а.с.5). Позивачка має на руках лише Технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений за життя спадкодавці ОСОБА_2, станом на 04.12.2007 року, в якому власником будинку значиться саме мати позивачки ОСОБА_2 Технічний паспорт спадкодавиця замовляла для подальшого оформлення правовстановлюючого документу на будинок, але через брак коштів та погіршення стану здоровя за життя не встигла цього зробити. Відповідно до ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Враховуючи той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями № 1-б по вул.Садова в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області був збудований в 1986 році, як і всі господарські будівлі даного домоволодіння, що підтверджується Технічним паспортом від 04.12.2007 року, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене та керуючись ст..3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (літ.„А), загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., з надвірними будівлями: підвал (літ.„Б), сарай (літ.„В), літня кухня, навіс (літ.„Г, „г), вбиральня (літ.„Д), споруди № 1-4, I, розташованого за адресою: вул.Садова, буд.1-б в с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області, у порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2, померлої 29 січня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0657 га, кадастровим номером :01:007:0008, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 018563, виданого 12 січня 2004 року, у порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2, померлої 29 січня 2015 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_8