У Х В А Л А

4 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності,

встановила:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 9 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу касаційного суду та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статті 74 СК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходили із того, що позивачка не довела проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_6 Доведення цих обставин було її обов'язком, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 8 грудня 2010 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову, виходив із того, що позивачкою доведено факт перебування її з особою у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, а також ведення спільного господарства та наявності єдиного сімейного бюджету.

- від 28 вересня 2011 року, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, яким задоволено позов про визнання договору недійсним, суд касаційної інстанції виходив із того, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності, оскільки був придбаний під час проживання однією сім'ю. Відчуження такого майна, зокрема укладення договору купівлі-продажу, без нотаріально завіреної згоди позивача є порушенням вимог статті 369 ЦК України та слугує підставою для визнання такого правочину недійсним.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук