У х в а л а

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору дарування грошових коштів від 10 вересня

2014 року право власності на грошові кошти в сумі 10 403,36 доларів США, які складають Ѕ частину банківського вкладу на вимогу за вищезазначеним договором банківського вкладу, перейшло від ОСОБА_6 до

ОСОБА_2 з моменту прийняття дару. Та вважав, що договір дарування за даних підстав є свідченням заміни сторони в зобов'язанні за договором банківського вкладу на вимогу від 01 липня 2014 року № 2620/09/195289 з кредитора ОСОБА_4 на кредитора ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення половини суми банківського вкладу.

З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, а також заяви про залишення первісної позовної заяви без розгляду щодо

ОСОБА_4, яка була задоволена судом у порядку ст. 207 ЦПК України, позивач просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 - 114 181,47 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 травня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

06 липня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що з 19 березня 2015 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку. Крім того, укладений договір дарування між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не породжує правових наслідків для третьої сторони - ПАТ Міський комерційний банк», оскільки банк не є стороною договору.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова