Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 415/4145/16-ц
Провадження № 22ц/782/797/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого - Луганської В.М.,

суддів - Фарятьєва С.О., Коновалової В.А.

за участю секретаря- Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про визнання дій незаконними та зобов'язання підключення до електричної енергії,

в с т а н о в и л а:

15 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Згідно договору з відповідачем від 02.06.2008 року НОМЕР_2 він є споживачем і має особовий рахунок з тим самим номером та лічильник на однофазний ввід. 10 жовтня 2008 року не зважаючи на письмову незгоду позивача, його ввід напругою 220 вольт було відключено, лічильник демонтовано, а особовий рахунок НОМЕР_2 закрито.

03.08.2016 року позивачем було запрошено відповідача на складання акту- претензії, а 08.08.2016 року у зв'язку з неприбуттям відповідача було складено типовий акт-претензію за участю трьох споживачів (сусідів) та голови вуличного комітету. Відповідач посилається на те, що особовий рахунок ОСОБА_2 був закритий за його заявою оскільки у об'єктах споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один прилад обліку незалежно від кількості господарських будівель.

Позивач посилається на те, що згідно ч.2 ст.9 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 за наявності декількох наймачів (власників) квартири прилад обліку встановлюється для кожного з них. За адресою позивача існують два власника, два споживачі з двома різнотипними (одно- та трифазними)приладами обліку. Розділ обліку одно- та трифазної електричної енергії позивача та іншого споживача виконував відповідач та обидва прилади обліку за адресою: АДРЕСА_1 належать йому. Позивач вважає, що відповідач незаконно закрив особовий рахунок НОМЕР_2 та незаконно відмовляє йому у підключені однофазного струму напругою 220 вольт до його будинку. Просив суд визнати відключення від електричної мережі 10 жовтня 2008 року домоволодіння позивача по АДРЕСА_1 в м. Лисичанську від електричної мережі однофазного струму напругою 220 вольт, особовий рахунок НОМЕР_2 незаконним та зобов'язати відповідача підключити домоволодіння позивача по АДРЕСА_1 в м. Лисичанську до електричної мережі однофазного струму напругою 220 вольт, особовий рахунок НОМЕР_2.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням позивачем подано апеляційну скаргу в якій він посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неправильно та помилково установив обставини, які мають значення для справи та неправильно визначив відповідно до встановлених обставин правовідносини між сторонами внаслідок чого було прийняте необґрунтоване рішення.

Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заявлені вимоги.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, вважають, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має, до будинку позивача поставляється електрична напруга, електропостачання здійснюється за трьохфазним лічильником.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог в частині визнання незаконним відключення від електричної мережі 10 жовтня 2008 року однофазного струму напругою 220 вольт незаконним, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано не той спосіб захисту. Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, визнання відключення від електричної мережі однофазного струму напругою 220 вольт незаконним, само по собі не породжує для позивача будь - яких юридичних наслідків, таким чином, позивач обрав спосіб захисту свого права у спосіб не передбачено чинним законодавством.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог в частині зобов'язання відповідача підключити домоволодіння позивача до електричної мережі однофазного струму напругою 220 воль, особовий рахунок НОМЕР_2, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відновлення енергопостачання за договором НОМЕР_2 не має, оскільки позивач не є особою з якою укладено вказаний договір, не є стороною договору, крім того адреси об'єкту споживання вказаної у договорі не існує. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 до складу якого входить житловий будинок та господарські споруди. Об'єкти споживання електроенергії - будинок та майстерня розташовані за однією адресою.

02 червня 2008 року між відповідачем та свідком ОСОБА_5 були укладені договори про користування електричною енергією побутовим споживачем НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 та НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1.

У жовтні 2008 року на підставі заяви, написаної позивачем від імені ОСОБА_5 було закрито особовий рахунок НОМЕР_2 у зв'язку з перепідключенням під силовий прилад обліку НОМЕР_3. З пояснень представників відповідача і самого позивача вбачається, що з 2008 року на підставі вищевказаної заяви електропостачання до будинку позивача було перепідключено під трифазний силовий прилад обліку НОМЕР_3. В судовому засіданні позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що вказану заяву ним було написано під тиском працівників відповідача і не заперечував ту обставину, що саме ним була написана заява від імені свого батька - ОСОБА_5

ОСОБА_5 - батько позивача проживає за адресою АДРЕСА_1. Електропостачання до будинку позивача здійснюється за трифазним лічильником. Споживач оплачує за спожиту електроенергію за роздрібним тарифом для населення. Сторони ці обставини не заперечують.

Позивачем не надано суду письмових доказів того, що за ним зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: м. Лисичанськ, вул. Ворошиловоградська , 64а.

Згідно ст.1 Закону України «Про електроенергетику» постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору

Споживачами енергії відповідно до вказаного Закону є - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року» споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

В судовому засіданні встановлено, що договір про користування електричною енергією побутовим споживачем від 02.06.2008 року НОМЕР_2 укладено між відповідачем та ОСОБА_5 як споживачем, який проживає у будинку позивача. Як вбачається із вказаного договору позивач не є стороною договору про користування електричною енергією побутовим споживачем від 02.06.2008 року НОМЕР_2. За таких підстав, висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що він є стороною вказаного договору спростовуються матеріалами справи. В судовому засідання встановлено, що позивач є власником домоволодіння, але договір про користування електричною енергією укладено з користувачем вказаного домоволодіння, батьком позивача - ОСОБА_5 Позивач з 2008 року не звертався до відповідача з заявою про укладення договору на електропостачання з ним особисто, так само не звертався з заявою про переоформлення особового рахунку на його ім'я.

Колегія суддів судової палати погоджується з доводом апеляційної скарги, що висновок суду першої інстанції в частині того, що з згідно заяви від 11.09.2008 року написаної позивачем від імені ОСОБА_5 договір НОМЕР_2 було розірвано, не відповідає вимогам закону, так як сама заява не містить прохання про розірвання договору, в заяві йшла мова про закриття особового рахунку НОМЕР_2 у зв'язку з пере підключенням до силового прибору обліку НОМЕР_3. Представник відповідача в судовому засідання пояснив, що у користувача електроенергії за вказаною адресою було відкрито два особових рахунки НОМЕР_2 це однофазний прибор обліку, а НОМЕР_3 це трифазний. На підставі вказаної заяви було закрито особовий рахунок користувача електроенергії № НОМЕР_1 і електропостачання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється за трифазним лічильником. Колегія суддів судової палати вважає, що висновок суду першої інстанції в цій частині не призвів до неправильного вирішення справи в цілому, тому підстав для скасування судового рішення з цієї підстави не має. Висновок суду першої інстанції в цій частині не призвів до порушення прав позивача, оскільки позивач не є стороною договору.

Відповідно до п. 9 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 у квартирах або інших об'єктах споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один прилад обліку незалежно від кількості господарських будівель.

В судовому засідання встановлено, що адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок та господарські будівлі. Тобто підстав для підключення будинку позивача за окремим однофазним приладом обліку не має, оскільки в судовому засідання встановлено, що електропостачання на будинок і майстерню здійснюється за трьохфазним лічильником.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апелянта в частині того, що судом першої інстанції не було взято до уваги нову редакцію Правил користування електричною енергією для населення від 23.08.2016 року, оскільки, дійсно постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року №591 було внесено зміни до Правил користування електричною енергією для населення, однак вказані зміни набули чинності з моменту їх офіційного оприлюднення. Вказані зміни були опубліковані в Офіційному віснику України 20.09.2016 року, тобто набрали чинності з 20.09.2016 року вже після винесення судового рішення у вказаній справі. Не заслуговують уваги посилання апелянта на нову редакцію п. 12 Правил користування електричною енергією для населення від 23.08.2016 року, оскільки п.12 Правил користування електричною енергією для населення в новій редакції набрав чинності з 20.09.2016 року.

Посилання апелянта на ту обставину, що проектна схема підключення одно- та три- фазними вводами була зруйнована, що відключення від однофазної мережі напругою 220 вольт та тимчасове поза проектне приєднання до трифазної системи живлення майстерні призвело до перекосу фаз та неправильну роботу трифазного засобу обліку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначені обставини.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має. За таких підстав, відповідно до положень статті 308 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лисичанського районного суду Луганської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: