Справа №461/796/16-ц>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

з участю:

представниці позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про відшкодування майнової та немайнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.02.2016 року звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про відшкодування майнової та немайнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що він є членом Львівського територіального відділення організації «Кінологічна спілка України «Племінний центр». На підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2011 року ОСОБА_4 є власником собаки породи «Мопс» мікрочіп 69473 (26.05.2011 року присвоєний номер UKU 0087558), кличка Spogu Ambitius Anika (Ніка).

У 2013 році позивач звернувся до Центру ветеринарної медицини «VetMed» (ФО-П ОСОБА_2П.). За рекомендацією лікарів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тварині було призначено планову операцію по усуненню пупкової кили шляхом хірургічного вручання. Перед оперативним втручанням було проведено клінічний огляд тварини, відібрано аналізи крові. Власника попередили про операбельність тварини та відсутності протипоказань.

05.02.2013 року в ЦВМ «VetMed» лікарем ОСОБА_5 було проведено промедикацію і загальну анестезію, у результаті чого сталася зупинка серця та собака загинула. За результатами розтину трупа тварини 08.02.2013 року загибель була наслідком кардіологічного шоку. Відповідно до висновку судово-ветеринарної медицини, що була проведена в рамках кримінального провадження, встановлено, що причиною загибелі собаки стало гостра серцево-легенева недостатність, яка спричинена застосуванням препаратів для наркозу «Седазин» та «Каліпсовет Плюс».

Позивач вважає, що загибель собаки сталася з вини лікаря ОСОБА_5, оскільки останнім не були у необхідній мірі проведені доопераційні дослідження ультрасонографічне, електрокардіографічне або рентгенологічне. Застосування препаратів було здійснене без врахування застережень та неправильним підбором доз.

Як зазначає ОСОБА_4, загибеллю собаки йому була спричинена матеріальна шкода (вартість собаки) 193900,00 грн., моральна шкода 13296,00 грн., упущена вигода (за договором про наміри від 16.12.2012 року) 41550,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача, який є власником клініки (ЦВМ «VetMed») вказані суми шкоди, витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору 3732,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 під час розгляду справи проти позову заперечували. Суду пояснили, що доопераційна підготовка тварини в клініці врегульована «Протоколом доопераційного обстеження тварин з визначення операбельності і купірування ризиків». Перед операцією тварини відповідно до вказаного протоколу лікарем були проведені відповідні огляди та дослідження. Всі застосовані при операції медичні препарати є ліцензованими та дозволеними до використання. Вина лікаря у загибелі собаки породи «Мопс» відсутня, а посилання позивача на висновки експертизи та спеціаліста є перекручуванням викладеного в них. Головним фактором у настанні смерті тварини, на думку відповідача, є наявність у тварини вроджених (хронічних) деструктивних змін у серці. Крім того, відповідач вважає некоректним посилання представника позивача на висновок експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, оскільки виникають сумніви щодо спеціалізації експерта ОСОБА_7 та правомірності його діяльності, термін дії свідоцтва на яку відповідно до Реєстру атестованих експертів закінчився 26.01.2011 року. У задоволенні позову просили відмовити повністю у зв'язку з відсутністю вини лікаря та центру ветмедицини у загибелі тварини.

В судовому засіданні 21.03.2016 року третя особа ОСОБА_5 суду пояснив, що позов є необґрунтованим. Про ризики операції ним, як ветеринарним лікарем, було повідомлено позивача перед проведенням оперативного втручання. Встановлених законодавством протоколів проведення лікування дрібних тварин в Україні не існує. При введенні наркозу лікар намагався не зашкодити тварині.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником собаки породи «Мопс» мікрочіп 69473 (26.05.2011 року присвоєний номер UKU 0087558), кличка Spogu Ambitius Anika (Ніка).

Відповідно до витягу з історії хвороби № 339-7, 05.02.2013 року тварина (собака породи «Мопс», господар ОСОБА_4В.) поступила до Центру ветеринарної медицини «VetMed» для планової операції з діагнозом пупкова кила. Скарги у власників відсутні. Проведено промедикацію і загальну анестезію розчином Кетаміну та Седазину. Під час оперативного втручання сталася зупинка серця о 12 год. 30 хв.

Згідно з випискою з протоколу розтину, який був проведений 08.02.2013 року, у тварини виявлені: ендокардоз клапанів серця, гострий катаральний ентерит, крововиливи, гіперемія та набряк легень, оболонок головного мозку. Причина загибелі кардіологічний шок.

В рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0002360 від 18.06.2014 року відповідно до постанови слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області була проведена судово-ветеринарна експертиза. Відповідно до висновку експерта № 05-2015 від 14.09.2015 року причиною загибелі собаки «Мопс» є гостра серцево-легенева недостатність, яка спричинена застосуванням препарату для наркозу «Седазин» та «Каліпсовет Плюс». Ендокардоз та недостатність мітрального клапану можна встановити методом аускультації із застосуванням стетоскопу, однак, у собаки вагою 9,2 кг (як собака позивача) аускультацію провести важко. Проведені відповідно до «Протоколу доопераційного обстеження тварин з визначення операбельності і купірування ризиків» дослідження не давали можливості встановити діагноз енедокардоз. До смерті собаки призвело неврахування лікарями ЦВМ окремих застережень препаратів.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_7, який складав висновок № 05-2015 від 14.09.2015 року, суду пояснив, що законодавством нормативів (протоколів) лікування в ветеринарній медицині в Україні не встановлено. При лікуванні ветеринари мають користуватися методичними матеріалами, підручниками, інструкціями до лікарських засобів та здоровим глуздом. На думку експерта, у разі неможливості в умовах клініки встановити діагнозів до протипоказань у тварини, лікар мав запропонувати провести дослідження за межами клініки. Зокрема, в інструкції до лікарського засобу, що був застосований, протипоказання аритмія.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на надання відповідачем неякісних ветеринарних послуг по лікуванню тварини, які призвели до її смерті та завдали позивачу матеріальних та моральних збитків у зв'язку з цим.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалою суду від 10.05.2016 року по справі була призначена судово-ветеринарна експертиза. Відповідно до висновків даної експертизи № 01-2016 від 30.08.2016 року, проведеної Національним університетом біоресурсів і природокористування України, причиною смерті собаки породи «Мопс» стало ускладнення при застосуванні наркозу. Проте для остаточного вирішення питання щодо адекватності дії лікарів ЦВМ «VetMed» необхідно встановити наявність у них можливості прижиттєво діагностувати у тварини патології: наявність в клініці можливості проведення компютерної томографії. Якщо в них такої можливості не було, слід говорити про трагічний збіг обставин, що призвів до смерті собаки.

Як неодноразово зазначалося в судовому засіданні відповідачем в Центрі ветеринарної медицини «VetMed» відсутній томограф для проведення тварині компютерної томографії. Про існування такого на території м. Львова відповідачеві також невідомо.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Позивач та його представник не спростували в суді доводи відповідача щодо відсутності можливості в клініці ФО-П ОСОБА_8 та у м. Львові проведення компютерної томографії собаки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України).

Оцінюючи висновки експертиз по справі, суд вважає, що їх висновки не є взаємовиключними, а лише доповнюють зміст один одного. Враховуючи, встановлені висновком № 05-2015 від 14.09.2015 року причини загибелі тварини, суд також бере до уваги підстави для встановлення наявності чи відсутності вини лікаря, а відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України наявності у фізичної особи роботодавця обовязку відшкодувати шкоду. Одним з елементів причинно-наслідкового зв'язку між діями лікаря та смертю тварини позивача є наявність необхідних умов для діагностування протипоказань для застосування препаратів.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, була відсутня можливість проведення собаці породи «Мопс» прижиттєво компютерної томографії в умовах клініки ФО-П ОСОБА_2 З огляду на те, що, як вказано у витягу з історії хвороби, скарги власника тварини щодо її самопочуття були відсутні, необхідність проведення необмеженого кола доопераційних досліджень судом не вбачається. До такого необмеженого кола суд включає також проведення дослідження з метою виявлення захворювання ендокардозу.

Судом також встановлено, що застосування групи препаратів, що були використані при введенні наркозу тварині, та їх дозування є типовим та відповідає загальноприйнятим нормам ветеринарної медицини.

Беручи до уваги, викладене суд не вбачає прямого причинно-наслідкового зв'язку між діями лікаря ОСОБА_5 та інших лікарів ЦВМ «VetMed» та настанням смерті собаки ОСОБА_4 Даний факт виключає відповідальність фізичної особи підприємця ОСОБА_8 перед власником тварини.

Крім цього, відповідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на те, що судом встановлена відсутність вини лікаря та ФО-П ОСОБА_8, неправомірність їх дій виключається. За таких обставин, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи загальні правила цивільно-правової відповідальності та відсутність вини відповідача та його працівників у смерті собаки породи «Мопс», суд відмовляє також у задоволенні вимоги про відшкодування збитків упущеної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 208- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про відшкодування майнової та немайнової шкоди.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є. Радченко