Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1204/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

ОСОБА_2.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 грудня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та процентів за користування коштами,-

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 4 000000 грн. та процентів за користування ними в розмірі 1 804 931 грн., судових витрат.

В обгрунтування позову зазначав, що між ним та відповідачем усно укладено попередній договір купівлі-продажу та будівництва обєкта нерухомості. На виконання цього договору він передав відповідачу грошові кошти в сумі 16 000 000грн., про що були надані розписки. За змістом однієї із розписок ОСОБА_3 взяв у нього в борг 4 000 000грн. та зобовязався виконати умови попереднього договору купівлі-продажу та будівництва обєкта нерухомості за адресою: м. Олександрія, проспект Леніна,77. Попередній договір в письмовій формі не укладався, нотаріально не посвідчувався, тому є нікчемним.

Посилаючись на ст.216 ЦК України, просив застосувати наслідки нікчемного правочину, також положення ст.1212 ЦК України та стягнути кошти з відповідача як безпідставне отримане майно.

Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 4 000 000грн. основного боргу, на підставі ст.1048 ЦК України проценти за користування грошовими коштами за період з 5 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року в сумі 852 164грн.40 коп., судовий збір в сумі 3 441грн.( т.3 а.с.162).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4 000 000грн.(чотири мільйона гривень) безпідставно набутих коштів, 3 441грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, скасувати заходи забезпечення позову та стягнути з ОСОБА_4В, на його користь 1827грн. судового збору, 5 655грн. витрат за проведення судових почеркознавчих експертиз (а.с.194-202 т.3).

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Справа розглядалась неодноразово.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної інстанції.

Представник позивача ОСОБА_6 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам, з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що підставою звернення до суду слугувала наявна у позивача розписка(оригінал), відповідно до якої ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_4 4000000грн.(чотири мільйона гривень) згідно попереднього договору купівлі-продажу та будівництва обєкта нерухомості за адресою: м. Олександрія, проспект Леніна,77 і зобовязався виконати всі пункти попереднього договору купівлі-продажу(а.с.41 т.3).

Відповідно до пояснень представника позивача, між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у листопаді 2011 року був укладений усно попередній договір про будівництво торгівельного центру в м.Олександрія, проспект Леніна,77 та купівлю-продаж цього обєкту після здачі його в експлуатацію. На виконання умов договору ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 частинами 16000000грн.(шістнадцять мільйонів грн.), а ОСОБА_3 зобовязався після завершення будівництва оформити право власності ОСОБА_4 на частину даного обєкта відповідно до суми отриманих коштів, або повернути кошти. На підтвердження отримання коштів ОСОБА_3 писав розписки, одна з яких надана суду, оскільки інші не збереглись. Умови попереднього договору ОСОБА_3 не виконані, тому вважає, що кошти у розмірі 4000000грн. мають бути повернуті як безпідставно отримані за недійсним(нікчемним) правочином.

Задовольняючи позов, суд погодився з доводами позивача і стягнув кошти на користь ОСОБА_7 з підстав ст.1212 ЦК України, приймаючи до уваги той факт, що сторони правочин не уклали, тому між ними існували позадоговірні зобовязання.

Погодитися з висновком суду не можна, оскільки суд не повно зясував обставини справи, не перевірив доводи відповідача та, у порушення ст.212 , 213 ЦПК України, не надав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а так же дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до змісту розписки, між сторонами виникли зобовязальні відносини, оскільки передача коштів обумовлена виконанням дій з боку ОСОБА_3, а саме будівництво обєкту нерухомості та набуття права власності на відповідну його частину ОСОБА_7

Суд першої інстанції правильно визначився, що надана розписка за своєю правовою природою не має ознак договору позики( ст.1046 ЦК України), оскільки немає обовязку щодо повернення отриманих коштів(отримання у борг), тому норми матеріального права, якими врегульовані ці правовідносини не можуть бути застосовані.

Проте за змістом розписки убачаються ознаки договору будівельного підряду, коли замовник набуває право власності на обєкт будівництва після його завершення(ст.875,ст.876 ЦК України). Хоча у подальшому такий договір укладено не було, проте передача коштів за розпискою відбулась у незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків, а саме придбання торговельного центру, тому майно(кошти) не може вважатися набутим безпідставно.

Оскільки відносини, які склалися між сторонами, мають договірний характер, судом помилково застосовано до них ст.1212 ЦК України.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Колегія суддів вважає суд не перевірив належним чином доводи відповідача щодо обставин справи, не надав їм оцінки.

Так, відповідач ОСОБА_3 підтвердив факт написання розписки власноручно, проте, заперечуючи проти позову вказував, що надана позивачем розписка була ним отримана на виконання зобовязань, що виникли за нотаріально посвідченим попереднім договором, що був укладений 05.03.2010року та якій 15.09.2011року було розірвано, про що між сторонами складений нотаріально посвідчений договір.

На підтвердження доводів відповідача в матеріалах справи наявний нотаріально посвідчений передній договір від 05.03.2010року, укладений між ОСОБА_3В.(сторона1) та ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9А.(сторона 2), відповідно до якого сторони зобовязались у майбутньому у строк пять банківських днів з моменту здачі обєкта в експлуатацію після його реконструкції, укласти договір купівлі-продажу приміщення по вул.Леніна,77 м.Олександрія у письмовій формі з нотаріальним посвідченням на умовах, визначених цім договором. Ціна обєкта визначена 24000000грн, сторона 2 зобовязалась виплатити кошти у розмірі 8000000грн. кожен. У пункті 6 договору сторона 1 підтвердила факт отримання грошей від сторони 2 документами встановленої законодавством України форми(розписка, чек, квитанція та тощо) та підписом під цім попереднім договором(а.с.149 т.3).

Сторонами в судовому засіданні, зокрема й у апеляційній інстанції, підтверджено, що кошти на виконання попереднього договору були отримані ОСОБА_3 частинами, про що складались розписки.

15.09.2011 року сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про розірвання попереднього договору, в якому у п.2 вказується про повернення коштів стороною 1 грошових коштів стороні 2 у сумі 24000000грн., підписом під цим договором сторона 2 підтвердила факт отримання від сторони 1 коштів у зазначеній сумі(а.с.150 т.3).

Стороною відповідача надана розписка(оригінал) ОСОБА_4 від 05.11.2013року про отримання від ОСОБА_3 8000000 грн.( вісім мільйонів грн.) в рахунок повернення раніше сплачених ним коштів за попереднім договором. Претензій до ОСОБА_3 по виконанню попереднього договору не має. Розписка написана власноруч ОСОБА_10

Ці обставини стороною позивача не заперечуються.

Оцінюючи встановлені обставини, колегія суддів зясувала, що надана позивачем розписка не містить дати її складання, не містить дати складання попереднього договору, проте у розписці та у попередньому договорі від 05.03.2010року йдеться про той самий обєкт нерухомості та зобовязання передати його у власність ОСОБА_4 після здачі в експлуатацію. Тобто за змістом є аналогічною попередньому договору, правовідносини за яким припинені у звязку з його розірванням та поверненням отриманого за цім правочином.

Належних і допустимих доказів щодо існування інших зобовязань між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано і розписка не має тому підтвердження.

Відповідно до встановленого, колегія суддів дійшла висновку, що надана позивачем розписка стосується правовідносин, що виникли між сторонами на підставі укладеного 05.03.2010року попереднього договору. Доводи позивача щодо укладення усного попереднього договору у листопаді 2011року за яким передавались кошті у розмірі 4000000грн., не є доведеними, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до викладеного, суд першої інстанції, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення відповідно до п.1,п.2,п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Арешт, накладений ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2014року на частку багатофункціонального комплексу розташованого за адресою: пр.Леніна,77 м.Олександрія, скасувати.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені відповідачем судові витрати - судовий збір у розмірі 8513,80грн., що підтверджується квитанціями(т.3 а.с.193; т.4 а.с.81; т.5 а.с.2).

Керуючись ст.303, 307, п.1,п.2,п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.313-314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 4 000 000грн., відмовити.

Заходи забезпечення позову - арешт, накладений ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2014року на частку багатофункціонального комплексу по пр.Леніна,77 м.Олександрії, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 10 727грн.80коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: