Справа № 502/1788/16-ц
12 жовтня 2016 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді: Масленикова О.А.,
при секретарі: Кітреску О.М.
розглянувши цивільну справу за позовом
визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та в уточненій позовній заяві зазначила, що вона є власником будинку № 136, розміщеного по вулиці Суворова в м. Кілія. У вказаному будинку також зареєстровано з 26 липня 2000 року місце проживання ОСОБА_2, яка доводиться племінницею позивачу. З моменту реєстрації відповідач не мешкає в будинку, належному позивачу, однак її реєстрація в житлі позивача перешкоджає ОСОБА_1 в повній мірі розпоряджатись своїм майном. Відповідач на даний час проживає у р. Кіпр та не має мети приїжджати до України та в телефонному режимі надала згоду про зняття її з реєстрації. В звязку з вищезазначеним, позивач просила суд визнати відповідача такою, що втратила право на проживання в її будинку та зняти відповідача з реєстрації обліку місця проживання.
На призначену дату розгляду справи позивачем було надано суду заяву, відповідно до якої вона просить суд розглянути справу за її відсутності.
Відповідач, ОСОБА_2, повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду повторно в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за її відсутності суду не надала.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 136 по вулиці Суворова в м. Кілія Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.04.1998 р., реєстровий номер № 579.
Згідно будинкової книги ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26 липня 2000 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, розміщеного по вулиці Суворова в м. Кілія.
Як вбачається з паспорту типу Р; код: CYP, № Е358514, виданий 23.04.2009 року ОСОБА_3 Кіпр, ОСОБА_2 /Casianenko Liudmila/, ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянкою ОСОБА_3 Кіпр.
При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства:
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Згідно ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК УРСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР - у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї в будинку /квартирі/ приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
З наданих доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в житловому будинку позивача, тому суд приходить до висновку, що відповідач втратила право на користування житлом, належному позивачу та в якому зареєстровано її місце проживання.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання відповідача тим, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вона не проживає та фактично не проживала у житловому приміщенні, в якому зареєстровано її місце проживання, більше 15 років.
В частині позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання покладено законодавством на відповідні державні органи та його підставою є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст.10,11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування житловим будинком № 136 по вулиці Суворова в м. Кілія Кілійського району Одеської області, належним ОСОБА_1.
В частині позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації місяця проживання відмовити за необґрунтованістю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4