Справа № 369/3777/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/3984/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 12.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Журба С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 29 грудня 2007 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1298.

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні.

Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, проживають сторони з серпня 2015 року окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаємопорозуміння та небажання чути одне одного між ними постійно виникали сварки.

Збереження сім'ї та примирення між сторонами неможливе.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання їх доньки ОСОБА_4.

На неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів відповідач не звертає уваги. При цьому відповідач працездатна особа, може надавати матеріальну допомогу і є батьком дитини.

Тому позивач просила розірвати шлюб між нею та позивачем. Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення доньки повноліття.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 17 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що зареєстрований 29 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1298 - розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн., щомісячно, починаючи з 22.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави.

В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, апелянт подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині стягнення аліментів, посилаючись на порушення норм матеріального права, ухвалити нове рішення про стягнення додаткових витрат на дитину для забезпечення гідного дитинства.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги та доводи апелянта, прийшла до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги лише в частині стягнення судових витрат н користь позивачки.

Як було встановлено судом першої інстанції, що 29 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1298, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Від спільного подружнього життя сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3.

Згідно довідки Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 20.04.2013 № 937, вбачаєтсья що неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 і знаходиться на її утриманні.

Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства.

Сім'ю зберегти неможливо.

Тому, суд першої інстанції з чим погодилася і колегія суддів, прийшов до висновку, про необхідність розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свою неповнолітню доньку.

Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано.

Частина 2 статті 104 СК України визначає що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу, а саме дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень.

Згідно роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин колегія судді погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо рівномірності обов'язку батьків на утримання дитини до досягнення нею повноліття, та про необхідність часткового задоволення позову та відповідно стягнення з відповідача ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн., щомісячно, починаючи з 22.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Натомість колегією суддів не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що відповідач є працездатним, стан здоров`я дозволяє йому отримувати дохід для належного виконання обов`язку з утримання дитини ґрунтуються на припущеннях, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим та ніякої доказової бази не несуть.

Крім того судом першої інстанції при вирішені даної справи, своїм рішенням не вирішив питання, щодо стягнення судових витрат на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, оскільки рішенням Києво-Святошинського районного суду від 17 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково то з ОСОБА_3 на її користь підлягають стягненню судові витрати на суму 551,20 грн., понесення яких підтверджується документально, наявними в справі письмовими доказами ( а.с. 1).

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2016 року в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551, 20 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: