Кодимський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________________________ Справа № 503/2190/15-ц
Провадження №2/503/91/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2016 року м. Кодима Одеської області
Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Сопільняка О.М.
при секретарі Вдовиченко В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом командира військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
17 листопада 2015 року командир військової частини № НОМЕР_1 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Кодимського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача вартість предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, у розмірі 899 грн. 64 коп.
В позові представник позивача вказав, що 12 грудня 2013 року відповідач був зарахований до списку особового складу Одеського прикордонного загону, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Іллічівськ 1».
Відповідно до наказу начальника Одеського прикордонного загону від 25 червня 2015 року №331-ос відповідач був виключений із списків особового складу загону та знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п.«е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку зі службовою невідповідністю, без права носіння військової форми одягу.
На момент виключення із списків особового складу загону за відповідачем рахувалось речове майно вартістю 1715 грн.50 коп., строк носіння якого не закінчився і яке підлягало поверненню.
При звільненні з військової служби з відповідача в якості часткового відшкодування вартості вказаного майна було утримано 815 грн. 86 коп., відтак різницю в сумі 899 грн. 64 коп. просив стягнути з відповідача, який відмовляється добровільно погасити борг.
В судове засідання представник позивача Ротар В.І. (діє відповідно до довіреності від 08 вересня 2015 року №14/8925) не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання двічі (07 грудня 2015 та 20 січня 2016 р.р.) не з`явився, відмовившись від отримання судової повістки, що відповідно до ч.8 ст.75 ЦПК України є свідченням його належного сповіщення про виклик до суду.
Про причини неявки до суду відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд, вважаючи його належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, визнав причину його неявки неповажною.
Відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти цього.
Відповідно до п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке застосовується відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.
У зв`язку з цим, з огляду на належне сповіщення представника позивача та відповідача ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, з огляду на подання представником позивача заяви про розгляд справи без позивача та повторного неприбуття належним чином сповіщеного відповідача, суд зі згоди представника позивача, вважає можливим заочно розглянути вказану справу без участі сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Одеського прикордонного загону ДПС України від 12 грудня 2013 року №581-ос молодший сержант ОСОБА_1 був зарахований до списку особового складу загону, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Іллічівськ 1».
Згідно з наказом начальника Одеського прикордонного загону від 25 червня 2015 року №331-ос, відповідач ОСОБА_1 був виключений із списків особового складу загону та знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п.«е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку зі службовою невідповідністю, без права носіння військової форми одягу.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби у мирний час» від 20 серпня 2008 року №727 затверджено «Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби».
Відповідно до атестату №1073 та відомостей, у яких наведений перелік виданого речового майна, відповідач отримав речове майно, що підтверджується його особистим підписом у вказаних документах.
Пунктом 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість наданих їм предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, утримується з нього з урахуванням зносу.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, вказаними нормативно-правовими актами визначено зобов`язання військовослужбовця з компенсації вартості виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, з урахуванням зносу, у разі звільнення його за службовою невідповідністю.
Відповідно до службової записки від 26 червня 2015 року №22, загальна сума залишкової вартості виданого відповідачеві речового майна, строк носіння якого не закінчився, складає 1715 грн.50 коп.
При цьому, згідно розрахунково-платіжної відомості за липень 2015 року, з відповідача було утримано 815 грн.86 коп. у рахунок часткового погашення суми залишкової вартості речового майна.
Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця залишкової вартості речового майна, строк носіння якого не закінчився, у розмірі 899 грн.64 коп. (1715.50 815.86).
Листом №14/9494 від 25 вересня 2015 року позивач звертався до відповідача з пропозицією добровільно погасити борг до 15 жовтня 2015 року, однак, у добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 899 грн.64 коп. вартості речового майна, строк носіння якого не закінчився.
Окрім цього, у зв`язку із задоволенням позову, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 1218 грн. (платіжне доручення №2248 від 21 жовтня 2015 року).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213,215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов командира військової частини № НОМЕР_1 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Серби Кодимського району Одеської області , індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 , на користь військової частини № НОМЕР_1 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 899 грн. 64 коп. боргу з вартості предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, та 1218 грн. судового збору.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Кодимського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Сопільняк О.М.