АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Каратаєвої Л.О., Пономарь З.М.

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору,-

встановила:

14 липня 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалася на те, що 01.04.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено Договір оренди № 2, відповідно до умов якого орендодавець передає в строкове користування столові прибори, посуд, приладдя, меблі, побутову техніку, обладнання, а орендар приймає майно та використовує його за цільовим призначенням виключно та в межах нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 6.2. договору оренди, строк оренди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передання Майна в оренду (04.04.2014.) та закінчується 01.04.2017. Орендарем не виконані вимоги договору оренди щодо страхування майна та до того ж орендар систематично не дотримується вказівок орендодавця щодо порядку використання майна та погіршує його стан. Так на адресу відповідача було направлено відповідне повідомлення від 03.07.2015 щодо дострокового розірвання договору оренди, що підтверджується копіями поштової квитанції та опису вкладення. Будь-якої відповіді або інших пояснень щодо вказаного повідомлення (а саме щодо розірвання договору оренди та повернення майна) позивачем отримано не було. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить достроково розірвати договір, та зобов'язати відповідача повернути майно відповідно до умов договору.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2015 року позов задоволено. Договір оренди №2 укладений 01.04.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) - розірвано. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 майно, визначене відповідно до умов договору оренди №2 від 01.04.2014.Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення наорм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати в частині повернення майна та судових витрат та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні вимог.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши обставини, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам заочне рішення судув оскаржуваній частині не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що 01.04.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено Договір оренди № 2, відповідно до умов якого орендодавець передає в строкове користування столові прибори, посуд, приладдя, меблі, побутову техніку, обладнання, а орендар приймає майно та використовує його за цільовим призначенням виключно та в межах нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1., що підтверджується копією договору наявною в матеріалах справи.

Так, на виконання умов договору оренди, сторонами було підписано відповідні акти приймання-передачі майна. Згідно з вказаними актами, загальна вартість майна, що передається в оренду, складає 814 294,03 гри.

Згідно п. 6.2. договору оренди, строк оренди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передання Майна в оренду (04.04.2014.) та закінчується 01.04.2017р.

На адресу відповідача було направлено відповідне повідомлення від 03.07.2015 щодо дострокового розірвання договору оренди, що підтверджується копіями поштової квитанції та опису вкладення. Будь-якої відповіді або інших пояснень щодо вказаного повідомлення (а саме щодо розірвання договору оренди та повернення майна) позивачем отримано не було.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованність позову, та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Але з таким висновком суду в повній мірі погодитись неможливо з наступних підстав.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинний довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2015 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір оренди вищезазначеного нежитлового приміщення /а.с. 69-70/.

Згідно п.1.10 вказаного договору оренди, орендар зобов'язаний забезпечувати збереження майна орендодавця, що перебуває у приміщенні.

Представник відповідача в апеляційному суді пояснив, що відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2015 року майно, який був вилучений на підставі ухвали слідчого судді,, зазначене у додатку №1 до договору оренди №2 від 01.04.2014 року було передано 01.06.2015 року ОСОБА_6

Отже, колегія суддів вважає, що позивач не надав суду докази, які б підтверджували, що саме все майно зазначене в акті до договору оренди №2 від 01.04.2014 р., відповідач не передав позивачу.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання передати майно, в даному випадку, є передчасними, оскільки з матеріалів справи на час ухвалення заочного рішення не вбачається спір щодо майна зазначеного в акті до договору оренди №2 від 01.04.2014 р.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині скасувати з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання повернення майна.

На підставі ст.88 ЦПК України стягнути з позивача на користь відповідача на повернення судових витрат по сплаті судового збору 1516,00 грн.

Керуючись, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року скасувати в оскаржуваній частині.

Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про зобов'язання повернути майно.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: