ухвала

іменем україни

28 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

СитнікО.М., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 грудня 2012 року між цим товариством та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення. У п. 3.1 цього договору зазначено, що в зв'язку з передачею кредитного портфеля за договором відступлення цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором,передає цесіонарію права, що передаються, та зобов'язується передати цесіонарію договори забезпечення, а цесіонарій приймає та набуває права, що передаються, та зобов'язується прийняти договори забезпечення. Крім того, 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичними особами. Відповідно до цього договору та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги за відступленим кредитним договором, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Таким чином, відповідно до вищезазначених договорів відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 24 січня 2007 року № 2-2/02, позичальником за яким є ОСОБА_6, за яким остання отримала кредит у сумі 70 тис. грн та зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки і на умовах, що передбачені кредитним договором. У зв'язку з невиконанням позичальником належним чином умов кредитного договору станом на 14 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 71 607 грн 66 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 59 500 грн 06 коп.; заборгованість за процентами - 12 107 грн 60 коп. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору, 26 січня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1; сторони оцінили предмет іпотеки в 100 170 грн. Позичальник ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до відповідачів із вимогою про усунення порушень та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку відповідачі добровільно не виконують.

На підставі викладеного позивач, уточнивши під час розгляду справи вимоги позову, остаточно просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 - у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 січня 2007 року № 2-2/02, яка станом на 04 липня 2014 року становить 71 607 грн 66 коп., шляхом проведення прилюдних торгів.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_7. від 25 вересня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі, яку витребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року № 130/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_7., у результаті чого 08 вересня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 24 січня 2007 року ОСОБА_6 отримала в Закритому акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Промінвестбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», кредит у сумі 70 тис. грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 19 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 23 січня 2017 року.

26 січня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір іпотеки про передачу банку в іпотеку квартири АДРЕСА_1 на забезпечення виконання взятих за кредитним договором зобов'язань.

Заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2009 року, ухваленим у цивільній справі № 2-221/09, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ЗАТ «Промінвестбанк» 64 019 грн 39 коп. заборгованості за кредитним договором від 24 січня 2007 року № 2-2/02.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходив із того, що 30 серпня 2010 року ПАТ «Промінвестбанк» було пред'явлено вимогу до потенційних спадкоємців боржника: ОСОБА_3 та ОСОБА_5, шляхом подання письмової вимоги до Романівської державної нотаріальної контори Житомирської області.

17 грудня 2012 року, тобто майже через три роки після смерті позичальника ОСОБА_6, між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитним договором від 24 січня 2007 року № 2-2/02, а до суду з цим позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося у серпні 2014 року.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального та процесуального права, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак