Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3052/16-ц Головуючий у 1-й інст. Хавронюк О. Л.
Категорія 44 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Григорусь Н.Й.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №7 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №7 до ОСОБА_2 про покладення обов'язку звільнити самовільно зайняте допоміжне приміщення

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року Міське комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №7 (далі - МКВЖРЕ підприємство №7) звернулося до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у його на балансі та комісією було встановлено і складено акт від 11.04.2016 року про те, що ОСОБА_2 приміщення сміттєкамери займає незаконно, без будь-яких правових підстав.

Посилаючись на те, що наявні у відповідача документи на право зайняття приміщення сміттєкамери не мають юридичної сили, на неодноразові звернення звільнити сміттєкамеру від особистих речей він не реагує, позивач згідно уточнених вимог просив зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняте вказане допоміжне приміщення та надання можливості доступу до нього працівникам підприємства.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі МКВЖРЕ підприємство №7, посилаючись на незаконність постановленого судом рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213,214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення; якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що допоміжне приміщення смітєкамери передано у власність квартиронаймачів безоплатно в момент приватизації, а використання сміттєкамери відповідачем не є самовільним.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК України без дотримання судом вимог щодо повного з'ясування обставин справи, обґрунтовування рішення належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі МКВЖРЕ підприємства №7.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не звернув уваги на те, що будинок АДРЕСА_1 має вісім під'їздів, а допоміжне приміщення смітєкамери, яке займає відповідач знаходиться у другому під'їзді, проте ОСОБА_2 проживає у квартирі №30, яка знаходиться у третьому під'їзді.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що МКВЖРЕ підприємство №7 звернулося в суд не тільки як балансоутримувач будинку АДРЕСА_1, а і в інтересах власників приватизованих квартир та мешканців неприватизованих квартир даного будинку та посилалось на незаконність зайняття відповідачем допоміжного приміщення сміттєприймальної камери саме у другому під'їзді цього будинку, мешканці якого заперечують проти заняття її відповідачем.

Враховуючи, що у будинку АДРЕСА_1 на даний час не створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, колегія суддів приходить до висновку, що наявність у відповідача протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 (під"їзд №2) від 18.05.2016 року про надання згоди відповідачу користуватися сміттєкамерою для власних потреб не має ніякого правового і вирішального значення.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позов МКВЖРЕ підприємства №7 є обґрунтованим, оскільки відповідач ОСОБА_2 користується спірним допоміжним приміщенням сміттєприймальної камери незаконно без правових підстав.

Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про надання можливості доступу до приміщення сміттєкамери працівникам позивача, то колегія суддів приходить до висновку про відмову у позові в цій частині, оскільки у позивача відсутні будь - які перешкоди у даному доступі при звільненні приміщення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові допустив неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вважав встановленими обставини за їх недоведеності, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 1447 грн.50 коп. судових витрат на користь позивача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №7 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково. Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняте допоміжне приміщення сміттєприймальної камери загальною площею 2,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення приміщення від особистих речей.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №7 1447 грн.50 коп. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий судді