Провадження № 22ц/790/4601/16 Головуючий 1-ї інст. - Срокіна І.І.
Справа №639/3091/15ц Суддя доповідач - Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 лютого 2016 року по справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі», товариство з обмеженою відповідальністю «Спецагродар», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, 08 квітня 2008 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» (далі - ТОВ «Артемівські зорі») укладено генеральну кредитну угоду, в межах якої товариство отримало кредитні кошти: у розмірі 129270 доларів США із відсотковою ставкою в розмірі 14,5 % річних на строк до 31 грудня 2012 року; у розмірі 32230 доларів США із відсотковою ставкою в розмірі 14,5 % річних строком до 08 квітня 2013 року; у розмірі 206832 грн. із відсотковою ставкою в розмірі 24 % річних на строк до 31 січня 2011 року; у розмірі 373900 грн. із відсотковою ставкою в розмірі 27 % річних на строк до 30 листопада 2010 року. На забезпечення виконання умов зазначеної угоди банк 08 квітня 2008 року та 07 травня 2009 року уклав із ОСОБА_1 договір поруки.

У результаті неналежного виконання умов вищевказаних договорів виникла заборгованість, яку боржник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача як поручителя кредитну заборгованість на загальну суму 141656,11 доларів США та на загальну суму 419537 грн. 89 коп.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором від 08 квітня 2008 року в розмірі 114282,38 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 05 жовтня 2012 року еквівалентно 913459 грн. 06 коп.; заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2008 року у розмірі 27373,73 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 05 жовтня 2012 року еквівалентно 218798 грн. 22 коп.; заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2009 року у розмірі 351376 грн.; заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2009 року у розмірі 68161 грн. 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У квітні 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи.

В обґрунтування заяви посилається, що 11 грудня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитними договорами та судового збору.

30 грудня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило своє право вимоги за генеральною кредитною угодою № 07-01-71-08 від 08 квітня 2008 року та кредитними договорами № 010-2/07-01-0326-08 від 08 квітня 2008 року, № 010-2/07-01-0327-08 від 08 квітня 2008 року, № 010/07-01/0570 від 24 грудня 2009 року, № 010/07- 01/0226 від 07 травня 2009 року та договором поруки на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Союз», яке відступило це право товариству з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг».

Того ж дня, 30 грудня 2013 року, ТОВ «Арма Факторинг» відступило зазначене право вимоги ТОВ «Спецагродар».

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Союз» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в день укладення сторонами даного договору ПАТ «Комерційний банк «Союз» сплачує ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1100000 грн.

Таким чином, заборгованість ТОВ «Артемівські зорі» та ОСОБА_1 як поручителя (солідарного боржника) перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відсутня, оскільки її було погашено іншою особою - ПАТ «Комерційний банк «Союз» шляхом виконання умов укладеного договору факторингу і надання відповідного фінансування.

Незважаючи на те, що свої права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передало іншій особі, на сьогоднішній день ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» може звернутися до органів державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження та отримати стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ще раз.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 2012/9657/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості: за кредитним договором № 010-2/07-01-0326-08 від 08 квітня 2008 року - 114282,38 доларів США ,що в перерахунку на національну валюту за курсом НБУ станом на 05 жовтня 2012 року складає 913459 грн. 06 коп.; за кредитним договором № 010-2/07-01-0327-08 від 08 квітня 2008 року - 27373, 73 доларів США, що в перерахунку на національну валюту за курсом НБУ станом на 05 жовтня 2012 року складає 218798 грн. 22 коп.; за кредитним договором № 010/07-01/0570 від 24 грудня 2009 року - 351376 грн.; за кредитним договором № 010/07-01/0226 від 07 травня 2009 року - 68161 грн. 89 коп. а всього у сумі 1551795 грн. 17 коп., виданий Жовтневим районним судом міста Харкова 11 грудня 2014 року.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 2012/9657/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суми судового збору за подачу позовної заяви у сумі 3219 грн., виданий Жовтневим районним судом міста Харкова 11 грудня 2014 року та витребувати у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказані виконавчі листи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором від 08 квітня 2008 року в розмірі 114282,38 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 05 жовтня 2012 року еквівалентно 913459 грн. 06 коп.; заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2008 року у розмірі 27 373,73 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 05 жовтня 2012 року складає 218798 грн. 22 коп.; заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2009 року у розмірі 351376 грн.; заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2009 року у розмірі 68161 грн. 89 коп., а всього стягнуто заборгованість у розмірі 1551795 грн. 17 коп. Розподілено судові витрати.

30 грудня 2013 року, після ухвалення рішення суду по суті спору, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило своє право вимоги за вказаними вище кредитними договорами та договором поруки на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Союз», яке відступило це право товариству з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг».

Того ж дня, 30 грудня 2013 року, ТОВ «Арма Факторинг» відступило зазначене право вимоги ТОВ «Спецагродар».

11 грудня 2014 року представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитними договорами та судового збору.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року заяву ТОВ «Спецагродар» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконавчими листами, виданими 11 грудня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року у справі № 2012/9657/2012, його правонаступником ? ТОВ «Спецагродар».

Відмовляючи у задоволені заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що з доводів заявника, викладених в заяві, судом не вбачається матеріально-правових та процесуальних підстав для задоволення вимог заявника.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, який не викликає сумніву, оскільки він відповідає обставинам і матеріалам справи та узгоджується з правовими нормами, які регулюють ці відносини.

Апеляційний суд приходить до висновку, що ті обставини, на які посилається апелянт у своїй заяві , не є підставами визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні статті 369 ЦПК України

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

За приписом пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Доводи апеляційної скарги, що виконавчі листи не підлягають виконанню, оскільки заборгованість була погашена ПАТ «Комерційний банк «Союз» відповідно до умов факторингу та рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1, були задоволені в повному обсязі та визнано договір поруки № 12/07-01/0229 від 07 травня 2009 року припиненим, висновків суду першої інстанції не спростовують та повторюють доводи заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, яким судом першої інстанції надано належну оцінку.

Підстави для визнання виконання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України, де вказано, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі знайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Матеріали справи не містять відомостей, що на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року ОСОБА_1 сплачено борг у повному обсязі. Крім того, заочне рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року є чинним, в установленому порядку не скасоване, у зв'язку з чим, у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на звіт незалежного аудитора стосовно узгоджених процедур щодо дострокової заборгованості ТОВ «Артемівські зорі», процесуальне судове рішення, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення. Крім того, висновок аудитора не містить даних щодо погашення заборгованості з підтвердженням відповідними первинними бухгалтерськими документами, а маються відомості щодо відсутності її відображення у річних фінансових звітах ТОВ «Артемівські зорі».

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -