РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить:

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 березня 2014 року в розмірі 349000,00 грн. (триста сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок);

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 15719,34 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот дев'ятнадцять гривень 34 копійок);

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляційних процесів в розмірі 183225,00 грн. (сто вісімдесят три тисячі двісті двадцять п'ять гривень 00 копійок);

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 5 479,44 грн.

Позов обґрунтовує наступним.

25 червня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено договір позики, у відповідності до якого, а саме п. 2.1. Договору, ним надано Відповідачу позику у розмірі 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 копійок).

В підтвердження факту отримання від нього грошових коштів у розмірі 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 копійок), Відповідач видала розписку від 25 червня 2013 року.

У відповідності до п. 4.1. цього Договору строк повернення надання позики визначений моментом вимоги позикодавця але не пізніше 03 лютого 2022 року.

05 березня 2014 року між позивачем та Відповідачем, було укладено договір позики, у відповідності до якого, а саме п. 2.1. Договору, позивачем надано Відповідачу позику у розмірі 49000,00 грн. (сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок).

В підтвердження факту отримання від нього грошових коштів у розмірі 49000,00 грн. (сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок), Відповідач видала розписку від 05 березня 2014 року.

У відповідності до п. 4.1. цього Договору строк повернення надання позики визначений моментом вимоги позикодавця.

Таким чином, загальна заборгованість Відповідача за договорами позики складає 349000,00 грн. (триста сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок).

Як викладено в ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора, повинен сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% річних з суми боргу складає 15719,34 грн. (розрахунок додається).

Індекс інфляції за весь час прострочення з суми боргу складає 183225,00 грн. (розрахунок додається).

Згідно абзацу 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Це спонукало його звернутися до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом про стягнення грошових коштів за розписками. Станом на день звернення до суду відповідач з позивачем ні повністю, ні частково не розрахувався.

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що з відповідачем він не знайомий, вона звернулась до нього, просила позичити гроші на купівлю житла, бо в неї конфлікт з чоловіком. Відповідач йому пояснила, що її чоловік та син перевозили дня нього якийсь вантаж, а також назвала прізвіще свого родича, який був йому знайомий. Доки вона не повернее гроші, вона запропонувала йому користуватися двома її земельними паями, але наддала згодом лише один пай. Між ними була домовленість, що вона буде повертати гроші частинами, але вона нічого не повертала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, наддала заперечення настпного змісту.

Згідно зі ст.ст. 1046 та 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Виходячи з положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1 Договору від 25 червня 2013 року строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання даного договору та повернення позики має відбутися не пізніше 03.02.2022 року.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми позики в 2016 роць, отже позивач передчасно звернувся до суду чим порушив права та інтереси відповідача.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Що стосується договору позики укладеного 05 березня 2014 року, то відповідно до п. 4.1 договору строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання даного договору та повернення позики має відбуватися за вимогою позикодавця.

Відповідно до ч.2 ст. 1049 Цивільного кодексу України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

До позовної заяви позивачем не надано жодного доказу того, що позивач звертався з вимогою про повернення суми боргу.

Наданими суду договорами позики не встановлено порядок повернення боргу, не визначено обовязку відповідача повертати гроші частинами, як про це вказує позивач в судовому засіданні, тому ця обставина не можде бути встановлена судом.

Вислухавши думку учасників процессу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини, та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наданих суду копій договорів, 25 червня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого, а саме п. 2.1. Договору, позивачем надано відповідачу позику у розмірі 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до розписки від 25 червня 2013 року на виконання договору позики відповідач отримала у позивача грошові кошти у розмірі 300000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 копійок).

У відповідності до п. 4.1. цього Договору строк повернення наданої позики визначений моментом вимоги позикодавця, але не пізніше 03 лютого 2022 року.

Відповідно до наданих суду копій договорів 05 березня 2014 року між позивачем та відповідачем, було укладено договір позики, у відповідності до якого, а саме п. 2.1. Договору, позивачем надано відповідачу позику у розмірі 49000,00 грн. (сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до розписки від 05 березня 2014 року на виконання договору позики відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 49000,00 грн. (сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок).

У відповідності до п. 4.1. цього Договору строк повернення надання позики визначений моментом вимоги позикодавця.

Згідно зі ст.ст. 1046 та 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Виходячи з положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1 Договору від 25 червня 2013 року строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання даного договору та повернення позики має відбутися не пізніше 03.02.2022 року.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми позики в 2016 роць, отже позивач передчасно звернувся до суду, до настання у відповідача обовязку повернення коштів за договором.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Що стосується договору позики укладеного 05 березня 2014 року, то відповідно до п. 4.1 договору строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання даного договору та повернення позики має відбуватися за вимогою позикодавця.

Відповідно до ч.2 ст. 1049 Цивільного кодексу України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

До позовної заяви позивачем не надано жодного доказу того, що позивач звертався з вимогою про повернення суми боргу.

Наданими суду копіями договорів позики не встановлено порядок повернення боргу, не визначено обовязку відповідача повертати гроші частинами, як про це вказує позивач в судовому засіданні, тому ця обставина не можде бути встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: