Справа № 760/3409/16-ц
Провадження № 6-107/16
УХВАЛА

І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

22 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що на виконанні у Відділу державної виконавчої служби Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2733 від 19.04.2011 року виданий Солом»янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1 104 095, 15 грн.; виконавчий лист №2-83/11 від 27.03.2013 року виданий Подільським судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 508 000, 41 грн.;, виконавчий лист №2-83/11 віід 27.03.2013 року виданий Подільським районним судом м.Києва про стягнення ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 1 730, 00 грн.

Заявник зазначає, що ним було вжито заходів примусового виконання рішення суду, проте боржник тривалий час ухиляється від його виконання.

Посилається, що 29.04.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 26148441) з накладенням арешту на майно боржника.

Заявник зазначає, що станом на час подання поданого клопотання, рішення суду не виконано.

В зв'язку з вище наведеним заявник просив задовольнити подання.

В судове засідання державний виконавець не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Представник боржника проти задоволення подання заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Представник стягувача подання підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників виконавчого провадження, дослідивши та оцінивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані невиконані зобов'язання, а також якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 90 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про застосування обмеження у праві виїзду фізичної особи за кордон, суд має встановити наявність ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, що виходячи з положень статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Суд вважає, що зверненню до суду з даним поданням має передувати факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, який вже відбувся і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим та враховуючи вимоги чинного законодавства, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому такі дії боржника повинні бути свідомі, тобто спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2733 від 19.04.2011 року виданий Солом»янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1 104 095, 15 грн.; виконавчий лист №2-83/11 від 27.03.2013 року виданий Подільським судом м.Кива про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 508 000, 41 грн.;, виконавчий лист №2-83/11 віід 27.03.2013 року виданий Подільським районним судом м.Києва про стягнення ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 1 730, 00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та на виклики державного виконавця не з'являється.

Таким чином, розглядаючи дане подання, суд має встановити та дослідити обставини щодо ухилення боржника від виконання рішення суду саме в межах зведеного виконавчого провадження № 37682511, що відкрите на підставі вказаних вище виконавчих листів.

У своєму клопотання державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду , не з»являється на виклик державного виконавця , не вживає заходів щодо можливої реалізації арештованого майна, яке має проводитися в порядку реалізації на прилюдних торгах тощо.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем було встановлено обсяг нерухомого майна, що належить боржнику та здійснено заходи щодо його реалізації на прилюдних торгах.

Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, арештоване майно не було реалізовано за відсутністю покупців.

Також матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що боржник надав інформацію щодо наявного у нього іншого нерухомого майна та повідомив про наявність обтяжень ( іпотека банку).

В судовому засіданні представник боржника зазначив, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, оскільки виконання рішення суду в рамках зведеного виконавчого провадження , є неможливим в силу відсутності покупців.

Самостійно реалізувати арештоване майно, він не має можливості, узгодити зі стягувачами можливість вирішення погашення спірної заборгованості мирним шляхом також неможливо.

Також звертав увагу на ту обставину, що постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, повідомлення про виклик до державного виконавця боржник він не отримував. Вважає, що вчинення держвиконавцем виконавчих дій за відсутністю боржника можливо, а тому його неявка на виклик не є перешкодою для вчинення виконавчих дій.

Разом з цим вважає, що в матеріалах виконавчого провадження містяться достатні дані щодо арештованого майна боржника та жодних перешкод з його боку у реалізації даного майна не має.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням .

За таких обставин, держвиконавцем не доведено факту свідомого ухилення від виконання рішення суду боржником.

З огляду на викладене, подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України України ОСОБА_1,-задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України України ОСОБА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: