Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1001/16-ц

18 жовтня 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.

з участю секретаря: Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Старуня в особі Старунської сільської ради про визнання права власності на домоволодіння, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом до територіальної громади с.Старуня про визнання за нею права власності на домоволодіння в АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_2, 1932 р.н., який за життя був власником ? частини домоволодіння за згаданою адресою. 09.06.2003 року покійний посвідчив у Старунській сільській раді заповіт на користь онуки ОСОБА_3, яка відмовилась від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Вона, як дружина покійного є спадкоємцем за законом і прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, а також звернулась у Богородчанську державну нотаріальну контору, яка за її заявою завела спадкову справу і видала їй свідоцтво про право власності на земельні ділянки, що належали спадкодавцю, в тому числі на земельну ділянку площею 0,1219 га, яка розташована по АДРЕСА_1 і призначена для будівництва і обслуговування житлогового будинку та господарських будівель і споруд. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, що розташоване за вказаною адресою постановою нотаріуса від 11.08.2016 року їй було відмовлено. Причиною відмови стало те, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, яке до 1991 року належало членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2, а членом двору - вона. З цих причин змушена доводити своє право власності у судовому порядку.

Позивачка та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений позов підтримали з викладених підстав. Пояснила, що житловий будинок був побудований у 1947 році. В будинку постійно проживали лише ОСОБА_2, та ОСОБА_1 Таким чином, позивачка має право на ? частину цього майна як колишній член колгоспного двору, а ?, яка належала Покійному ОСОБА_2, хоче успадкувати. Таким чином просила визнати її право на все домоволодіння у судовому порядку.

Представник Старунської сільської ради в судове засідання подав письмову заяву у якій заявлені позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за матеріалами технічної інвентаризації, яка проведена Івано-Франківським ОБТІ 31.01.2016 року домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку площею 79,6 кв.м., літньої кухні, гаражу, погребу, трьох сараїв, колодязю, вбиральні, воріт та огорожі. Реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилась.

Відповідно до даних погосподарської книги №1 (особистий рахунокНОМЕР_1) станом на квітень 1991 року господарство по АДРЕСА_1 відносилось до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2, а членом колгоспного двору ОСОБА_1

Таким чином кожному із членів колгоспного двору належала ? частка у домоволодінні. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_1 фактом спільного проживання з спадкодавцем в одному господарстві на момент смерті останнього. Крім того, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по заповіту і її спадкові права нотаріусом перевірено, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, в тому числі під житловим будинком та господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Однак у зв'язку з тим, що правовстановлюючих документів на домоволодіння не було виготовлено, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Той факт, що ОСОБА_2 за життя був власником ? домоволодіння по АДРЕСА_1 підтверджується інформацією Старунської сільської ради. ? частка домоволодіння належить позивачці як члену колишнього колгоспного двору.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачкою може бути визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, власником житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1. Право власності на домоволодіння підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.