АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/450/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2221/16Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Омельченко Л.М.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

Позивача ОСОБА_4

Відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, третя особа Державна реєстраційна служба Карлівського районного управління юстиції про скасування рішення та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування запису про його реєстрацію і встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із вище вказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він проживає та є власником на підставі договору купівлі - продажу , квартири за №2 по вул. Жовтневій буд.№46 в с.Ланна Карлівського району Полтавської області. За цією адресою розташований багатоквартирний одноповерховий будинок, в якому проживають інші мешканці, у тому числі й відповідач ОСОБА_5 З недавного часу, а саме протягом місяця відповідач ОСОБА_5 почала забороняти позивачу проходити до його частини будинку та користуватися гаражем, а також заборонила працівникам Карлівського РЕМУ прокладати електричний провід через її землю, мотивуючи, що земельна ділянка спільного двору належить їй на праві власності згідно державного акту на землю. Для вияснення цих обставин позивач звертався у різні установи, однак до цього часу так і не отримав копій підтверджуючих документів власності.

Після його звернення до Державної інспекції сільського господарства України йому 16.12.2015 року булла дана відповідь, що рішенням 16 сесії Ланнівської сільської ради V скликання від 25 вересня 2008 року ОСОБА_5 було передано у власність земельну ділянку площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 в с. Ланна Карлівського району Полтавської області.

Позивач вважає, що дане рішення було прийнято з порушенням ст.ст.79, 89,120 ЗК України, у зв»язку з чим просив суд скасувати дане рішення та визнати недійсним державний акт і скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, третя особа Державна реєстраційна служба Карлівського районного управління юстиції,- про скасування рішення та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування запису про його реєстрацію і встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржив ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 просить рішення суду закрити провадженням в частині оскарження рішення Ланнівської сільської ради з посиланням на віднесення цієї вимоги до юрисдикції адміністративного суду, а в іншій частині просить рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Ланнівська сільська рада в особі сільського голови ОСОБА_6 у своєму визнанні апеляційної скарги просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд не звернув увагу на визнання сільською радою одним з відповідачів у справі позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процессу, які з»явилися в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду відповідної містобудівної та землевпорядної документації, яка б свідчила, що земельні ділянки біля будинку по вул. Жовтневій, 46 с. Ланна, Карлівського району Полтавської області є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку. Також суд відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду.

Так, згідно зі ст.256 ЦК УКраїни, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність застосовується до обгрунтованого позову.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення» роз»яснено, що встановивши, що строк звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відмовляючи у позові з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обгрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обгрунтованості позовних вимог, суд може відмовити у їх задоволенні у зв»язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову, суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав.

Отже, відмова у позові через необгрунтованість ( недоведеність) вимог виключає відмову в позові за пропуском позовної давності (постанова Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №3-112гс16).

Ураховуючи вище викладене, місцевий суд помилково відмовив у задоволенні позову одночасно за його недоведеністю та у зв»язку з пропуском строку позовної давності, що є взаємовиключними підставами.

При цьому суд не з»ясував належним чином усіх дійсних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного їх вирішення і не надав мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов»язковим елементом справедливого судового розгляду (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_4 на підставі договору купівлі- продажу АЕР № 957920, з 17.04.2002 року є власником квартири по вул.Жовтневій, 46, с. Ланна Карлівського району Полтавської області (а.с.9).

Також встановлено, що рішенням 16-ї сесії Ланнівської сільської ради V скликання від 25.09.2008 року було вирішено затвердити ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 0,09 га, з них: 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, яка розташована в с.Ланна, вул. Жовтнева, 46 та передати їй у власність земельну ділянку площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 в с. Ланна Карлівського району Полтавської області, з них: рілля 0,04 га, під будівлями 0,05 га (а.с.142).

Актом про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_5, було погоджено межі земельної ділянки по вул. Жовтневій, 46 с.Ланна Карлівського району (а.с.57). При цьому, позивач ОСОБА_4 не був учасником погодження цих меж.

Згідно державного акта на право власності на землю серії ПЛ № 197727 від 20 листопада 2009 року відповідач ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 в с. Ланна Карлівського району Полтавської області (а.с.55).

Статями 116, 118 ЗК України визначено пістави і порядок набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статями 116, 118 ЗК України.

Така правова позиція викладена у постанові №6-93цс13 Верховного Суду України та є обов»язковою для всіх судів України.

Згідно ст.ст.152,155 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 42 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент приватизації земельної ділянки), земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного будинку, відповідна земельна ділянка може передаватися у користування об»єднанню власників.

З матеріалів справи убачається та не заперечується сторонами, що вони є власниками квартир відповідно позивач квартири №2, а відповідач квартири №1 одноповерхового багатоквартирного будинку по вул. Жовтневій, 46 у с. Ланна Карлівського району Полтавської області (а.с.7-9, 78-80, 146-151). Всього у вказаному будинку налічується 4 квартири. Ці квартири громадяни отримували у власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у тому числі й попередній власник квартири, яку придбав позивач ОСОБА_4

Зазначений вище будинок належав ВАТ «Ланнівський цукровий завод» та був побудований у 1950 році.

Згідно наданого суду апеляційної інстанції акту приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність від 25 грудня 2001 року житловий будинок по вул. Жовтневій, 46 в с. Ланна Карлівського району Полтавської області був переданий у комунальну власність виконавчому комітету Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області.

З наданих сторонами копій технічних паспортів видно, що за вказаним вище житловим багатоквартирним будинком була закріплена прибудинкова територія.

Відповідно до визнання апеляційної скарги та позовних вимог ОСОБА_4, поданного Ланнівською сільською радою 01.08.2016 року, відділення фонду державного майна України у Полтавській області не передало сільській раді містобудівну документацію на вище вказаний житловий будинок (а.с.62-64).

З кадастрового плану земельної ділянки, який є складовою документації із землеустрою, розробленою відповідачем ОСОБА_5, видно, що приватизована нею земельна ділянка впритул прилягає до стін багатоквартирного житлового будинку.

Отже, прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку по вул. Жовтневій, 46 у с. Ланна Карлівського району Полтавської області є особливим об»єктом права власності на землю чи користування нею, оскільки призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку і належних до нього будівель та споруд та має задовольняти інтереси всіх мешканців цього будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, місцевий суд зазначив, що він не надав відповідної містобудівної та землевпорядної документації, яка свідчила б, що земельна ділянка біля будинку №46 по вул. Жовтневій в с.Ланна Карлівського району Полтавської області є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку.

При цьому, суд не звернув увагу на вказані вище докази по справі та не сприяв позивачу у витребуванні інших доказів у разі їх недостатності, відмовивши у задоволенні його клопотання про витребування доказів з формальних підстав (а.с.41-42).

Також місцевий суд не врахував, що земельна ділянка за адресою: вул. Жовтнева, 46, с. Ланна Карлівського району Полтавської області не передавалась в окреме користування будь-кому із власників квартир зазначеного вище багатоквартирного будинку, у тому числі й відповідачу ОСОБА_5 До того ж, остання не заперечувала, що приватизована нею земельна ділянка є частиною прибудинкової території та що всі власники квартир користуються цією прибудинковою територією відповідно до умовно визначених ними меж.

До того ж, суд не прийняв до уваги письмову заяву одного з відповідачів у справі Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області від 24.05.2016 року №289 про визнання позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі та не дав відповідної правової оцінки цьому документу (а.с.33).

Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Також судом не було враховано наданий позивачем лист Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 16.12.2015 року №01-120/139, у якому вказано, що рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради V скликання від 25 вересня 2008 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 в с. Ланна Карлівського району прийнято з порушенням ст.ст. 79, 89, 120 ЗК України (а.с.12).

Враховуючи зазначені вище обставини, а також те, що нормами земельного законодавства не передбачено можливість передачі у власність чи в користування окремих співвласників багатоквартирних житлових будинків земельної ділянки, на якій розташований цей будинок чи її частини, рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради V скликання від 25.09.2008 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій,46 с. Ланна Карлівського району Полтавської області підлягає скасуванню як незаконне.

При цьому, державний акт на право власності на землю площею 0,09 га серії ПЛ № 197727, виданий на ім»я ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 с. Ланна Карлівського району Полтавської області 20.11.2009 року, слід визнати недійсним, так як він суперечить вимогам ч.2 ст. 42 Земельного Кодексу України й порушує права інших співвласників багатоквартирного житлового будинку, розташованого на спірній земельній ділянці.

Враховуючи те, що вимога про скасування державної реєстрації права власності є похідною від вимоги про визнання недійсним державного акта на землю, тому її також слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки ОСОБА_4 не був учасником підписання акта узгодження меж земельної ділянки, наданої відповідачу ОСОБА_5 у власність, дізнався про наявність у неї державного акта на землю лише у 2015 році, коли ОСОБА_5 почала забороняти ОСОБА_4 вільно користуватися землею біля будинку, а також про наявність відповідного рішення сільської ради про передачу спірної земельної ділянки у її власність та цей факт підтверджено відповідачем Ланнівською сільською радою, тому строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.

З огляду на вище викладене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2016 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати рішення 16 сесії Ланнівської сільської ради V скликання від 25.09.2008 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій,46 с. Ланна Карлівського району Полтавської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на землю площею 0,09 га серії ПЛ № 197727, виданий на ім»я ОСОБА_5, для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 с. Ланна Карлівського району Полтавської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,09 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд по вул. Жовтневій, 46 с. Ланна Карлівського району Полтавської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Копія вірно: