Справа № 603/237/16-ц
Провадження № 2/603/106/2016
У Х В А Л А

"13" жовтня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар Швець Н.С.

за участі: відповідача позивача ОСОБА_1

представника відповідача-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастириська заяву ОСОБА_3 про заміну способу забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4»яни Анатоліївни про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання права спільної сумісної власності на ? частку транспортного засобу, зустрічний позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4»яна Анатоліївна про визнання боргу спільно набутим, стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Монастириського районного Тернопільської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Позивач-відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про заміну способу забезпечення позову, а саме із накладення арешту на автомобіль марки Фіат Фіоріно, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: 78442, смт. Делятин, вул. Галана, 54 А Надвірнянський район Івано-Франківська область), на зберігання на майданчик затриманого транспорту Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області, до вирішення справи по суті.

У обґрунтування заяви зазначено, що оскільки відповідачами не надано спірний транспортний засіб на вимогу експерта для проведення експертизи, призначена судом автотоварознавча експертиза залишилася невиконаною. Вказане перешкоджає подальшому розгляду справи, а тому з метою повного та всебічного розгляду справи та надання експертам доступу до автомобіля, є доцільним замінити спосіб забезпечення позову із арешту на майно на передачу речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, зокрема на зберігання на майданчик затриманого транспорту Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області, до вирішення справи по суті.

Позивач просить розгляд справи, призначений на 13.10.2016 року, проводити у її відсутності та відсутності її представника адвоката ОСОБА_5, заяву про заміну способу забезпечення позову підтримує та просить її задовольнити.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні вважає заяву

про зміну способу забезпечення позову безпідставною та необґрунтованою, такою, у задоволенні якої слід відмовити.

Відповідач позивач ОСОБА_1 підтримує думку свого представника.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового

розгляду, суд дійшов висновку, що заява про заміну способу забезпечення позову до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року задоволено заяву ОСОБА_3, у порядку забезпечення позову накладено арешт на автомобіль марки Фіат Фіоріно, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_4»яною Анатоліївною (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: 78442, смт. Делятин, вул. Галана, 54 А Надвірнянський район Івано-Франківська область).

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як з»ясовано судом, між сторонами дійсно існує спір, зважаючи на те, що не вжиття відповідних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач ОСОБА_4 має можливість відчужити належне їй майно, судом вирішено питання про накладення арешту на майно.

Перелік видів забезпечення позову наведено у ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Заявник посилається на необхідність заміни попередньо вжитого способу забезпечення позову на передбачений п.7 ч.1 ст. 151 ЦПК України, зокрема передачу речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, зокрема на зберігання на майданчик затриманого транспорту Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області, до вирішення справи по суті.

Процедура тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення регулюється «Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102.

Ст. 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення тимчасове затримання транспортного засобу відносить до заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема главою 16, також регулюється питання тимчасового вилучення майна.

Як вже згадувалося вище, ч.1 ст. 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, серед яких є передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам (п.7).

Саме на такий спосіб забезпечення позову позивач просить змінити раніше обраний судом вид забезпечення.

Проте, на переконання суду, заява про зберігання на майданчику затриманого транспортного засобу Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області як вид забезпечення цивільного позову, передбачений п.7 ч.1 ст. 152 ЦПК України, є необґрунтованою.

Визначаючись із заявою, суд виходить із положення закону про те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, саме з цією метою і було вирішено питання про накладення арешту на спірний транспортний засіб, що є співмірним із заявленими позивачем-відповідачем вимогами.

Доводи, викладені у заяві ОСОБА_3 про заміну способу забезпечення позову з приводу того, що невиконання ухвали про проведення експертизи перешкоджає подальшому розгляду справи, суд до уваги не приймає, при цьому позивач та її представник не позбавлені можливості заявити клопотання про проведення товарознавчої експертизи на підставі документів, а також надати суду інші докази вартості аналогічного транспортного засобу (тієї ж марки, того ж року випуску).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення заяви про заміну способу забезпечення позову, а саме для заміни способу забезпечення позову з арешту на зберігання на майданчику затриманого транспортного засобу Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області - немає, а тому у заяві слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.154 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну способу забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розглядусправи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6

Копія з оригіналом вірна.

Суддя: Ю.Г.Гудкова