Справа №442/5477/16-ц
Провадження №2/442/1930/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:головуючого - судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря с/з- Кондратів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Малого колективного підприємства «Будзв»язок» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі - продажу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду до відповідача із позовом, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу 16/25 ідеальних частин нежитлового приміщення-контори площею 316,6 кв.м., що по АДРЕСА_2, зареєстрований в реєстрі №3353 та укладений 01.08.2000 року між Малим колективним підприємством «Будзв»язок» та ОСОБА_1, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 12.10.2007 року.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.08.2000 року між ним та відповідачем було укладено вищевказаний договір купівлі-продажу. Однак, відповідач зовсім не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, зокрема не проводить оплати за вказаним договором. Тому, МКП «Будзв»язок» вважає, що невиконання договірних зобов'язань є підставою для розірвання згаданого договору купівлі-продажу.

Разом з тим, між сторонами укладено договір від 02.03.2004 року, згідно якого ОСОБА_1 повинен провести оплату до 01.08.2016 року за вказаним договором купівлі-продажу 16/25 ідеальних частин нежитлового приміщення -контори від 01.08.2000 року. Також, договором від 02.03.2004 року сторонами збільшена позовна давність до 01.10.2016 року за позовом про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного 01.08.2000 року, тому позовну давність не пропущено.

Крім того, на даний час позивачу стало відомо про те, що відповідач намагається ухилитись від оплати за згаданим договором, зробити неможливим розірвання договору купівлі-продажу від 01.08.2000 року та повернення нежитлового приміщення, про що свідчить незаконне та безпідставне переоформлення відповідачем нежитлового приміщення шляхом отримання свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 12.10.2007 року взамін договору купівлі-продажу, укладеного 01.08.2000 року. Зазначені дії свідчать про незаконність отримання згаданого свідоцтва.

Представник позивача Возняк В.Й. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення, які по суті, змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 позов визнали, пояснивши, що через відсутність коштів не мають змоги виконувати умови договору.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 01.08.2000 року між Малим колективним підприємством «Будзв»язок» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 16/25 контори, що в АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., р. №3353 (надалі Договір) (а.с.6).

Відповідно до п.4 Договору продаж 16/25 ідеальних частин нежитлового приміщення вчинено 12348 грн. Оплата проводиться після підписання договору купівлі-продажу.

11.04.2001 року ОСОБА_1 письмово просив про продовження строку сплати коштів за вказаним Договором у зв'язку з відсутністю коштів (а.с.8).

Разом з тим, 05.11.2001 року між сторонами було укладено договір про оплату вартості майна за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення -16/25 контори 01.08.2000 року та зареєстрований в реєстрі за №3353. За пунктом 2 ОСОБА_1 зобов'язується сплатити в термін до 01.08.2003 року в користь МКП «Будзв»язок» 79994, 57 грн., що еквівалентно 15000 дол.США. Разом з тим, умовами такого договору передбачено його розірвання у зв'язку з їх невиконанням (а.с.9).

11.11.2003 року ОСОБА_1 письмово просив про продовження строку сплати коштів за вказаним Договором у зв'язку з відсутністю коштів до кінця 2004 року (а.с.10).

02.03.2004 року між сторонами було укладеного договір про оплату дійсної вартості майна за вказаним вище договором-купівлі продажу, за яким визначено, що ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити в користь МКП «Будзв»язок» до 01.08.2016 року 79994,57 грн., що еквівалентно 15000 дол. США. Разом з тим, збільшено позовну давність до 01.10.2016 року (а.с.11).

Поряд з тим, відповідно до свідоцтва про право власності, виданим виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради 12.10.2007 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, 2А, 203 кв.м. на підставі рішення від 28.09.2007 року, №260.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, у випадку належного виконання сторонами зобов'язань за укладеним договором зобов'язання сторін припиняється.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

В даному випадку, внаслідок несплати за договором, позивач недоотримав коштів за продане приміщення.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частин 2 ст. 653 ЦК України передбачає, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Тобто, можливість розірвати договір сторони мають лише у випадку, якщо зобов'язання за «ним ще не припинено» (продовжують існувати), що має місце в даній справі.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні про розірвання договору, їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу оремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідачем не виконано умов договору, такий слід розірвати. Разом з тим, до задоволення підлягає вимога про скасування свідоцтва про право власності на таке майно, оскільки така є похідною.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України « Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 2756 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу 16/25 ідеальних частин нежитлового приміщення - контори площею 316,6 кв.м., що по АДРЕСА_2, укладений між Малим колективним підприємством «Будзв»язок» та ОСОБА_1, 01.08.2000 року, зареєстрований в реєстрі №3353, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В..

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.10.2007 року НОМЕР_1 на нежиле приміщення в АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Малого колективного підприємства «Будзвязок» 2756 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Нагірна О.Б.