Провадження № 2/522/7174/16
У Х В А Л А

Іменем України

«21» жовтня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання про надання часу подружжю для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 21 жовтня 2016 року заявив клопотання про надання подружжю додаткового строку на примирення, обґрунтовуючи його тим, що відповідачем вживаються певні заходи для збереження сімї, зокрема, ОСОБА_2 займався своїм працевлаштуванням, відвідував спільних дітей.

Позивач заперечувала проти задоволення такого клопотання, відповідач жодних дій задля примирення сторін не вживав, з огляду на що просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про надання строку подружжю для примирення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 5. ст. 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Судом враховано, що ухвалою суду від 19 вересня 2016 року відкладено розгляд справи на один місяць у звязку з обговоренням сторонами можливості для їх примирення.

Проте, відповідачем не доведено та не надано будь-яких доказів щодо спроб вчинити певні дії задля збереження існування спільної сімї протягом наданого судом часу.

Саме по собі проголошення наміру зберегти шлюб лише з боку відповідача, а не двох із подружжя, не свідчить, що останнє має намір на збереження шлюбу.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

За таких обставин, клопотання відповідача про надання подружжю строку для примирення у справі задоволенню не підлягає, оскільки суперечитиме засадам цивільного судочинства, спрямованого на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись ч. 1 ст. 111 СК України, ст.ст. 1, 201, 208, 210, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відповідача про надання строку подружжю для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала суду першої інстанції апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ

21.10.2016