Справа № 465/481/14 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/1067/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСББ «Оселя-2» до ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3 про приведення у попередній стан самочинно розширеної та перепланованої квартири,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним повторним заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 за власні кошти привести у попередній стан самочинно розширену та переплановану квартиру АДРЕСА_1, демонтувати самочинно встановлені стінові конструкції у коридорі загального користування, від'єднати від систем енергопостачання, водопостачання-водовідведення, вентиляційних каналів всі самовільно встановлені конструкції та прилади незаконно перепланованого кухонного приміщення. Вирішено питання стягнення судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки має місце порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи. Звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів порушення незаконного перепланування та реконструкції квартири, в тому числі доказів втручання в несучі конструкції та /або інженерні системи загального користування, окрім розпорядження Франківської РА ЛМР «Про приведення у попередній стан самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_2 від 14.11.2013р., яке станом на день ухвалення оскаржуваного рішення було вже скасованим, а постанова про його скасування вже набрала законної сили. Окрім того вказує, що його не було повідомлено про судове засідання, яке відбулось 03.11.2015р.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 41), про причини неявки суд не повідомлено та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16)

Як вбачається із попередження ОСББ «Оселя-2» від 07 квітня 2011р. №1, ОСОБА_4 зобовязано до 17.04.2011р. привести до попереднього стану самовільно переплановану квартиру з захопленням площ загального користування. (а.с. 4)

Відповідно до Постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №211 від 13.07.2011р., ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП, а саме за самовільне проведення перепланування АДРЕСА_4 з захопленням площ загального користування та оштрафовано на 34 грн. (а.с. 11)

Згідно копії квитанції ОСОБА_4 19.07.2011р. сплатив штраф у сумі 34грн. (а.с. 12)

21.02.2013р. ОСОБА_4 повторно було скеровано попередження про приведення до переднього стану самовільно перепланованої квартири. (а.с. 17)

Згідно доповідної записки голови ОСББ «Оселя-2» ОСОБА_3 від 15.07.2013р., ОСОБА_4 незаконно розширив свою квартиру за рахунок площ загального користування будинку, а саме виніс зовнішню стіну свого помешкання довжиною 6 метрів на загальний коридор, а також облаштував незаконно кухонне приміщення в середині квартири. До цього приміщення була проведена, без жодного дозволу та проектної документації, - каналізація, водопровід, електропостачання і відбулась врізка в вентиляційну шахту будинку. (а.с. 21)

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №485 від 14.11.2013р. зобовязано ОСОБА_4 у місячний термін за власні кошти привести в попередній стан самочинно переплановану та розширену за рахунок частини коридору загального користування квартиру №63 на вул. І.Пулюя, 34 «а», та супровідним листом від 20.11.2013р. завірену копію вищевказаного розпорядження направлено для відповідного реагування ОСОБА_4 на адресу м.Львів, вул. І.Пулюя, 34а/63. (а.с 22, 25)

Згідно ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 100 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою та допускаються за згодою наймача, членів сімї, які проживають з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно до ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування квартири, що належить громадянину на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», власник - член об'єднання зобов'язаний забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших власників.

У відповідності до положень п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, згідно якого переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих приміщень допускається робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

За змістом частин 4 та 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про приведення у попередній стан самочинно розширеної та перепланованої квартири, можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинним переплануванням квартири.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Франківської адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження від 14.11.2013 року № 485 «Про приведення у попередній стан самочинно перепланованої квартири № 63 на вул. І. Пулюя, 32 «а».

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.10.2015 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року постанову Франківського районного суду м. Львова від 20.10.2015 року скасовано та провадження у справі закрито.

Однак згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2016року скасовано, а матеріалами справи направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Згідно із частиною сьомою статті 376 ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим, згідно частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини зокрема, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Розглянувши спір у порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, залишив поза увагою та не перевірив, що відносини між сторонами є публічно-правовими й зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому КАС України.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від справі №6-381цс15 від 24 червня 2015 року, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Окрім того як встановлено матеріалами справи, що на час винесення заочного рішення 03.11.2015р. розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської радивід 14.11.2013 року № 485 на підставі якого ОСББ «Оселя-2» заявлено позов, було скасовано постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.10.2015р. Однак районний суд на зазначену обставину при ухваленні рішення не звернув увагу.

Окрім того з мотивів ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року вбачається, що порушений у цій справі спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Дана ухвала набрала законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З огляду на наведене, рішення районного суду слід скасувати, а провадження у справі за позовом ОСББ «Оселя-2» до ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3 про приведення у попередній стан самочинно розширеної та перепланованої квартири закрити.

Розяснити сторонам, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, п.1 ч.1 ст. 205, п.4 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 310, ст.ст. 313, п.3 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСББ «Оселя-2» до ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3 про приведення у попередній стан самочинно розширеної та перепланованої квартири закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_5