АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4283/16 Головуючий 1 інст. Пілюгіна О.М.
Справа № 635/8136/15-ц Доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника Булах -ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Служба у Справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 13 грудня 2003 року до 10 січня 2006 року, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Просила ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, який проживає з нею.

В обг'рунтування позову посилалася на те, що рішенням опікунської ради Орджонікідзевського району міста Харкова № 321 від 28 вересня 2008 року було визначений порядок участі ОСОБА_5 у вихованні сина: перша, третя субота місяця з 09.00 до 18.00, але своє право на виховання дитини відповідач не використав, вказане ршення не виконує й на цей час. 3 17 жовтня 2008 року за рішенням суду ОСОБА_5 зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина, але свої зобов'язання також не виконує, у зв'язку з чим станом на 27 серпня 2015 року заборгованість склала 35 563, 35 грн. Зазначала, що з 2008 року відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні. Влітку 2015 року ОСОБА_5 заперечував проти поїздки сина з нею (матірю) за кордон, чим порушив його права. Вважала, що вказані обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 всіяко перешкоджала йому у спілкуванні із сином, рішення опікунської ради Орджонікідзевського району м. Харкова, яким був визначений порядок його участі у вихованні сина, не виконувала, створюючи конфлікти, тому його побачення із сином відбувались тільки за згодою ОСОБА_3, але зв'язку iз сином він не втрачав.

Розгляд справи відбувся за відсутності представників третіх осіб.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, понесені нею витрати у справі віднесені на її рахунок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції не враховані надані докази, що підтверджують ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов'язків щодо сина, та висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить відхилити скаргу за безпідставністю доводів, посилаючись на те, що ОСОБА_3 перешкоджає йому у спілкуванні із сином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання сина і свідомого нехтування ним своїми обовязками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутні.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за

вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник пояснили, що ОСОБА_5 має велику заборгованість за аліментами, стягнутими на утримання сина, і на цей час ця заборгованість за аліментами не погашена.

Між тим з наданої ОСОБА_5 копії постанови державного виконавця Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження розрахунку державного виконавця Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 17.08.2016 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4329/08, виданого 05.10.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, закрито на підставі п.4 ч.1 ст.49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно нового розрахунку заборгованості по аліментам, зробленого державним виконавцем Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження розрахунку державного виконавця Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_8, заборгованість ОСОБА_5 за аліментами на утримання сина за період з 20.10.205 року до 01.09.2016 року складає 1928,06 грн.

Вищезазначене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги щодо не виконання відповідачем своїх батьківських обовязків по створенню належного життєвого рівня для сина, є безпідставними.

Судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що у матеріалах справи не міститься достатньо обєктивних відомостей, які існують станом на дату ухвалення рішення, щодо несприятливих умов проживання, навчання неповнолітнього ОСОБА_6, відсутності забезпеченості його рівня життя, необхідного для розвитку.

Як вбачається з висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 29.12.2015 р. за № 690 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6, він ґрунтується на тому, що батько ухиляється від виховання дитини, не піклується про стан здоровя та духовний розвиток сина.

Однак такий висновок не містить посилань на конкретні факти та обставини

ухилення ОСОБА_5 від своїх батьківських обовязків щодо синаДениса, оскільки ґрунтується на довідках шкільного закладу та закладу позашкільної роботи.

Між тим в цьому висновку не надано належної оцінки рішенню опікунської ради при виконавчому комітеті Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради від 24.09.2008 року № 24 щодо визначення порядку участі ОСОБА_5 у вихованні сина, наявність конфліктів між сторонами та відповідних дій батьків при виконанні цього рішення органу опіки та піклування, та не зясовано наявність перешкод у ОСОБА_5 у спілкуванні із сином, тобто такий висновок є неповним і тому не відповідає вимогам ч. 5 ст. 19 СК України.

Будь-яких обєктивних даних про те, що ОСОБА_5 не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини тощо, ОСОБА_3 до суду першої та апеляційної скарги не надано.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини та водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків щодо дитини і є крайньою мірою відповідальності батьків.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції на підставі вказаної норми права і наданих сторонами доказів та їх оцінки, відповідно до ст.. 212 ЦПК України зроблений обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому колегія суддів відповідно до вимог ст.. 308 ЦПК України відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304 п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: