Ухвала

іменем україни

06 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей», третя особа - Павлоградська районна державна адміністрація, про зобов'язання проведення перерахунку стипендії та її виплати за касаційною скаргою Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» на рішення Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року прокурор Павлоградської місцевої прокуратури Дніпровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до наказу Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» від 23 серпня 2013 року № 1 «З-УДЗ» ОСОБА_4 зараховано з 01 вересня 2013 року до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням, з отриманням повної загальної середньої освіти у групу № 11/13, за професією «Електрослюсар підземний. Машиніст підземних установок» з терміном навчання - 3,5 роки. Його батько - ОСОБА_5, починаючи з 02 лютого 1998 року безперервно працює на підземних роботах, станом на 19 лютого 2015 року стаж його роботи склав 17 років. У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ОСОБА_4 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак із 01 вересня 2013 року і до теперішнього часу стипендія йому нараховувалася на загальних підставах і була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, відповідачем було не пораховано та не доплачено ОСОБА_4 у 2013 році грошові кошти в розмірі 3 559 грн, у 2014 році - 11 661 грн, у січні-лютому 2015 році - 1 886 грн, а всього - 17 106 грн, яку позивач просив стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей».

Рішенням Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» на користь ОСОБА_4 заборгованість із виплати стипендії за період з 01 вересня 2013 року до 01 січня 2015 року в розмірі 15 220 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державне професійно-технічний навчальний заклад «Першотравенський гірничий ліцей» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів І та ІІ групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

За ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищезазначеної норми суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 має право отримувати стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

При цьому суд правильно зазначив, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, оскільки реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 01 червня 2016 року у справах № № 6-929цс16, 6-1044цс16.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про застосування судами до спірних правовідносин норм матеріального права, які не підлягають застосуванню, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного професійно-технічного навчального закладу «Першотравенський гірничий ліцей» відхилити.

Рішення Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік