Справа № 635/6813/16-ц
Провадження № 2/635/3170/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 05 вересня 1979 року, являється матірю ОСОБА_4, який помер 11 квітня 1994 року; встановити факт, що ОСОБА_1 мешкала разом з матірю ОСОБА_5 разом на момент смерті 23 червня 2009 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 39,80кв.м., житловою площею 15,10кв.м., за адресою: смт. Васищеве, вул. Заливна, б. 102, Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 23 червня 2009 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 15 листопада 1959 року, виданого на підставі Рішення виконкому Васищівської селищної ради № 11 від 13 листопада 1959 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що житловий будинок літ «А-1» загальною площею 39,80кв.м., житловою площею 15,10кв.м., за адресою: смт. Васищеве, вул. Заливна, б. 102, Харківського району Харківської області, належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 15 листопада 1959 року, виданого на підставі Рішення виконкому Васищівської селищної ради № 11 від 13 листопада 1959 року.

Після її смерті спадщину фактично прийняв її син ОСОБА_4, який помер 13 квітня 1994 року.

Після його смерті спадщину прийняла його донька ОСОБА_5 шляхом її фактичного прийняття та яка померла 25 червня 2009 року не зареєструвавши за собою право власності.

Позивач після смерті матері спадщину прийняла, оскільки проживала разом з нею на момент смерті, але до нотаріальної контори з відповідною заявою не звернулась в звязку з чим їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Позивач у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав суду заяву, якою визнає позовні вимоги Позивача, підтверджує обставини, викладені у позовній заяві та не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.51).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що право користування земельною ділянкою в смт. Васищеве, вул. Заливна, 102 (колишня адреса вул. Заливна, 94) виникло на підставі Рішення виконкому Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області № 13 від 06.10.1955р., згідно якого ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 1200кв.м., крім того лишки площею 2468,00кв.м., що підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» (а.с.19).

Згідно виписки з протоколу № 9 засідання Васищівської селищної ради депутатів трудящих від 23.01.1969р. за ПередельськоюУляною Дмитрівною була закріплена земельна ділянка площею 0,24га., а за її сином ОСОБА_4 була закріплена присадибна земельна ділянка площею 0,12га. (а.с.32).

За даними матеріалів справи з технічної інвентаризації ОСОБА_3 побудувала житловий будинок у 1947 році, загальною площею 39,80кв.м., житловою площею 15,10кв.м., що підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» (а.с.19).

15 листопада 1959 року ОСОБА_3 було видане Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок на підставі Рішення виконкому Васищівської селищної ради № 11 від 13.11.1955р. (а.с.31).

ОСОБА_3 померла 05 вересня 1979 року, що підтверджується належним чином завіреним Записом акту про смерть за № 46 від 06.09.1979р. (а.с.55).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України у редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дружина померлого та його діти сторони по справі.

Згідно із ст. 548 ЦК України, у вищезазначеній редакції, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до«Методичних рекомендацій, щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009р., під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, мається на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

На час смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги був її син ОСОБА_4, який спадщину прийняв шляхомфактичного вступу у володіння спадковим будинком, оскільки постійно проживав та був зареєстрований у ньому разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією Будинкової книги та належним чином завіреним Записом акту про смерть за № 46 від 06.09.1979р., згідно якого заяву про смерть своєї матері подавОСОБА_4, який проживаєза адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 102, Харківського району Харківської області, а також Актом депутата Васищівської селищної ради від 16.09.2016р. (а.с.21-28, 34, 55).

ОСОБА_4, помер 13 квітня 1994 року, що підтверджується завіреним Записом акту про смерть за № 24 від 13.04.1994р. (а.с.54).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були його донька ОСОБА_6, родинні відносини якої підтверджуються її копією Свідоцтва про народження (а.с.11), яка після укладення шлюбу 29 жовтня 1970 року змінила своє прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження останньої (а.с.12), який вона розірвала 07 лютого 1978 року, залишивши собі прізвище ОСОБА_5, що підтверджується Довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції від 17.09.2008р. за № 451- 0541 (а.с.18) та дружина спадкодавця - ОСОБА_7.

ОСОБА_8 померла 11 лютого 1997 року, що підтверджується її копією Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ за № 081505 (а.с.17) та спадщину не прийняла.

ОСОБА_5 спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку в смт. Васищеве, вул. Заливна, 102 (колишня адреса вул. Заливна, 94), Харківського району Харківської області прийняла шляхом фактичного вступу у володіння спадковим будинком, оскільки проживала разом з ним та повідомила відповідні державні органи про його смерть, що підтверджується завіреним Записом акту про смерть за № 24 від 13.04.1994р. (а.с.54).

ОСОБА_5 померла 23 червня 2009 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої серії 1-ВЛ за № 223898 (а.с.16).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України у редакції 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у редакції 2003 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач - ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, оскільки доводиться донькою спадкодавця, що підтверджується копією її Свідоцтва про народження серії І-АГ за № 534651 (а.с.13) та на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею та поховала її, що підтверджується Актом депутата.

Згідно відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 04.10.2016р. № 1489/01-16, після смерті ОСОБА_5, померлої 23 червня 2009 року, з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіти від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не посвідчувалися (а.с.56).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, а також ті обставини, що заявник не має іншого способу крім судового, встановити факт родинних відносин та сумісного проживання, в звязку з чим суд вважає за можливе встановити вищевказані факти, що мають юридичне значення та визнати за Позивачем право власності на спадкове майно.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 552 ЦК України в редакції 1963 року, п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 1216, 1268 ЦК України ст.ст. 10, 11, 50, 60, 61, 88, 197, 209, 212-215, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, яка померла 05 вересня 1979 року, являється матірю ОСОБА_4, який помер 11 квітня 1994 року.

Визнати встановленим факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкала разом з матірю ОСОБА_5 разом на момент смерті 23 червня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 39,80кв.м., житловою площею 15,10кв.м., за адресою: смт. Васищеве, вул. Заливна, б. 102, Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 23 червня 2009 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 15 листопада 1959 року, виданого на підставі Рішення виконкому Васищівської селищної ради № 11 від 13 листопада 1959 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва