Провадження № 2-4856/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Калініченко О.Б.
при секретарі - Слободянюк А.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.» про стягнення штрафних санкцій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.01.2016 року між ним та ТОВ «Ю.С.А.» було укладено договір відповідального зберігання палива №1-Г, за яким товариство прийняло на зберігання паливо бензин А95 в кількості 5830 літрів, що підтверджується Актом приймання-передачі товару.
Відповідно до умов договору зберігання, п. 2.1.5, Зберігач (ТОВ «Ю.С.А.») зобов`язаний на підставі наданої поклажодавцем заявки (у формі встановленій додатком до договору), протягом одного робочого дня з моменту її отримання, передати у власність Поклажодавця товар чи його частину на умовах визначених Договором.
Проте, як вказує позивач, ТОВ «Ю.С.А.» лише частково виконало умови укладеного договору зберігання, здійснивши відпуск лише частини товару 29.02.2016 року в кількості 280 літрів та 16.03.2016 року в кількості 520 літрів, оскільки 22.04.2016 року заявка позивача на відвантаження 600 літрів пального не була виконана через відсутність електропостачання на складі Зберігача.
26.04.2016 року заявка позивача на відвантаження 5030 літрів пального також не була виконана.
Листом №116/1 від 04.05.2016 року ТОВ «Ю.С.А.» повідомило позивача про неможливість відвантаження бензину через відключення ТОВ «Ю.С.А.» від подачі електроенергії.
Таким чином, позивач вважає, що його права порушено через невиконання відповідачем ТОВ «Ю.С.А.» умов Договору зберігання та неможливістю з 30.04.2016 року доступу до пального, яке є власністю позивача.
Як вказує позивач в поданому позові, пунктом 5.2 Договору зберігання визначено, що в разі невиконання взаємних грошових обов`язків по договору, винна сторона сплачує іншій стороні неустойку у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень за кожний день прострочення виконання обов`язків, що виникають з цього Договору, якщо не доведе, що невиконання зобов`язань перед іншою стороною, виникло не з її вини, і що обставини, які є підставою для невиконання обов`язків знаходяться поза контролем.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, посилаючись на підстави, вказані в позові.
Представник відповідача ТОВ «Ю.С.А.» проти позову заперечував, посилаючись на те, що в товариства відсутня можливість виконати умови договору в частині відвантаження палива, через те, що Військова частина НОМЕР_1 , де ТОВ «Ю.С.А.» орендує паливний склад, відімкнуло електропостачання та заборонило допуск автотранспорту та працівників ТОВ «Ю.С.А.» до орендованого майна.
Таким чином, представник ТОВ «Ю.С.А.» вважає вину товариства в даному випадку відсутньою і відповідно претензії позивача до товариства безпідставними та необґрунтованими.
Суд, заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що 20.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ю.С.А.» було укладено договір відповідального зберігання палива №1-Г, за яким товариство прийняло на зберігання паливо бензин А95 в кількості 5830 літрів, що підтверджується Актом приймання-передачі товару.
Відповідно до умов п. 2.1.5 договору зберігання Зберігач (ТОВ «Ю.С.А.») зобов`язаний на підставі наданої поклажодавцем заявки (у формі встановленій додатком до договору), протягом одного робочого дня з моменту її отримання, передати у власність Поклажодавця товар чи його частину на умовах визначених Договором.
Так, ТОВ «Ю.С.А.» частково виконало умови укладеного договору зберігання, здійснивши відпуск лише частини товару 29.02.2016 року в кількості 280 літрів та 16.03.2016 року в кількості 520 літрів, оскільки 22.04.2016 року заявка позивача на відвантаження 600 літрів пального не була виконана через відсутність електропостачання на складі Зберігача.
26.04.2016 року заявка позивача на відвантаження 5030 літрів пального також не була виконана.
Листом №116/1 від 04.05.2016 року ТОВ «Ю.С.А.» повідомило позивача про неможливість відвантаження бензину через відключення ТОВ «Ю.С.А.» від подачі електроенергії.
Позивач як на підставу власних вимог посилався на пункт 5.2 Договору зберігання, яким визначено, що в разі невиконання взаємних грошових обов`язків по договору, винна сторона сплачує іншій стороні неустойку у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень за кожний день прострочення виконання обов`язків, що виникають з цього Договору, якщо не доведе, що невиконання зобов`язань перед іншою стороною, виникло не з її вини, і що обставини, які є підставою для невиконання обов`язків знаходяться поза контролем.
Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки зазначений пункт Договору зберігання стосується випадків невиконання тільки грошових обов`язків за договором, в той час як спірні правовідносини між стонами стосуються обов`язку з передачі матеріальної речі палива.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача ТОВ «Ю.С.А.» виконати умови Договору відповідального зберігання №1-Г від 20.01.2016 року при зберіганні та видачі належного позивачу палива бензину А95, то позивачем не конкретизовано і не вказано в позові, які саме умови даного договору слід зобов`язати виконати відповідача.
Судом в судовому засіданні з пояснень представника ТОВ «Ю.С.А.» встановлено, що від виконання договору відповідального зберігання палива №1-Г, за яким товариство прийняло на зберігання паливо бензин А95 в кількості 5830 літрів, товариство не відмовляється, а, отже, не може бути задоволена абстрактна позовна вимога щодо загального обов`язку виконати умови договору.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 526 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.» про стягнення штрафних санкцій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: