Справа № 2-7901/11 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/37/16 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Романюка Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та позивача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :
В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про поворот виконання рішення суду, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.01.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 118008,59 доларів США заборгованості за кредитним договором та 229692,88грн. неустойки за прострочення виконання кредитного зобов`язання на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк»).

Заяву обґрунтовано тим, що рішення Луцького міськрайонного суду від 27.01.2012 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі117008,59 доларів США, 229692,88 грн. неустойки за прострочення виконання кредитного зобов`язання та судові витрати. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.06.2013 року в даній справі договір поруки №1 від 15.07.2008 року укладений між банком та ОСОБА_2 визнано недійсним. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.03.2014 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення цього ж суду від 27.01. 2012 року в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами, в задоволенні позову банку до неї відмовлено.

По виконанню рішення Луцького міськрайонного суду від 27.01.2012 р. відкрито виконавче провадження і з ОСОБА_2 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк», за місцем роботи боржника проводилось відрахування.

18 липня 2014 року відповідач ОСОБА_2 подала заяву про збільшення вимог та просила стягнути в її користь з ПАТ АБ «Укргазбанк» 12849,87 грн., з Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції 10175,82 грн. виконавчого збору. Згідно клопотання від 03.11.2014р. просила суд стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції 15357,38 грн. в порядку повороту виконання судового рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року заяву задоволено частково.

В порядку повороту виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 118008,59 дол. США та неустойки в розмірі 229692,88 грн. стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 3493,95 грн. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Укргазбанк» подали апеляційні скарги, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заяви про поворот виконання судового рішення та стягнути 7138,93 грн. стягнутого боргу та 5686,16 грн. виконавчого збору з рахунку ВДВС Луцького МРУЮ.

У своїй апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника відповідача не підлягає задоволенню, а скарга представника позивача частковому задоволенню, з таких підстав

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.01.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 118008,59 доларів США заборгованості за кредитним договором від 15.07.2008 року №109/08-І/02, 229692,88грн. неустойки за прострочення виконання кредитного зобов`язання та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.06.2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсним договору поруки визнано недійсним договір поруки №1 від 15.07.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Укргазбанк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.03.2014 року в даній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Луцького міськрайонного суду від 27.01.2012 року в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 скасовано, в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 118008,59 доларів США та неустойки в розмірі 229692,88грн. відмовлено.

На підставі рішення суду від 27.01.2012 року видано виконавчий лист 07.06.2012 року, який перебував на виконанні у Другому відділі ДВС Луцького МУЮ у складі зведеного виконавчого провадження №37688208 від 14.03.2013 року. За місцем роботи боржника ОСОБА_2 проводилось відрахування. Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Таранка Д.В. від 26.06.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-7901/2011, виданого Луцьким міськрайонним судом 07.06.2012 року, закінчене на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 11.03.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 380 ЦПК України, питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено у меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Згідно з ч.1 ст. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа.

У Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року по справі N 1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим для застосування на всій території України, роз`яснено, що особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Отже, за змістом наведеного поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання, а поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасоване судове рішення.

Як вбачається з долученого листа Другого ВДВС Луцького МРУЮ №39389 від 13.11.2014 року, що на виконанні у даному відділі перебував виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 07.06.2012 року №2-7901/2011 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №109/08-І/02 від 15.07.2008 року в розмірі 118008,59 доларів США та неустойки за прострочення виконання кредитного зобов`язання в розмірі 229692,88 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 2823 грн. - по 1411,50 грн. з кожного. Відповідно до даного листа було відкрито виконавче провадження № 34084284 (а.с. 277-278, Т.1). Також зазначено, що даний виконавчий лист перебував у складі зведеного виконавчого провадження № 37688208 від 14.03.2013 року.

Зі змісту копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату / пенсію боржника за виконавчим провадженням № 34084284 ( а.с. 195 Т.1), вбачається, що у даному документі зазначено два стягувача відносно боржника ОСОБА_2 .

Згідно з постановою, утримання із заробітної плати ОСОБА_2 перераховуються на рахунки ПАТ «Укргазбанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок боргу.

Разом з тим, за час виконання виконавчого листа № 34084284 з ОСОБА_2 перераховано в користь ПАТ «Укргазбанк» 3493,95 грн. боргу, про що свідчать платіжні доручення, наявні у матеріалах справи (а.с.279-285, Т1).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення в користь ОСОБА_2 саме 3493,95 грн., погашеного нею боргу перед ПАТ «Укргазбанк», оскільки дана сума є доведена належними доказами.

Водночас, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 слідує, що вона просить стягнути з Другого ВДВС Луцького МРУЮ у Волинській області виконавчого збору в сумі 5686,16 грн., однак дана вимога колегією суддів залишається без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 с. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

Частиною 5 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.

Згідно з Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові органами державної виконавчої служби. Повернення коштів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.п. 4.1.7 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012, № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" суми, які підлягають перерахуванню на користь держави, при відсутності витрат на організацію та проведення виконавчих дій та інших стягнень перераховуються до Державного бюджету України або місцевих бюджетів у порядку, встановленому Державною казначейською службою України, а виконавчий збір - на відповідний рахунок органу ДВС. Відповідна квитанція банку про отримання коштів приєднується до акта вилучення готівки та підшивається разом з актом до матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, колегія суддів вважає законним й обґрунтованим висновок суду про відмову у стягненні на користь ОСОБА_2 виконавчого збору, з огляду на порушення самого порядку повернення, що не відноситься до компетенції суду, а підлягає вирішенню виконавчою службою за місцем відкриття виконавчого провадження.
Однак судом першої інстанції сума безпідставно стягнених коштів за скасованим рішенням була стягнута з банку, хоча згідно ст.ст. 380, 381 ЦПК України визначено, що суд, вирішуючи питання про поворот виконання рішення суду зобов`язаний з позивача повернути відповідачу безпідставно стягнену з нього скасованим рішенням суму. На вказаний недолік ухвали суду представник позивача покликається у апеляційній скарзі та у своїх поясненнях в суді.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині. В решті заява ОСОБА_2 про поворот виконання рішення є безпідставною та необґрунтованою, тому до задоволення не підлягає.
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, які зроблені судом на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року в даній справі змінити.

Заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення задовольнити частково.

В порядку повороту виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зобов`язати позивача Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» повернути відповідачу ОСОБА_2 безпідставно стягнені з неї за скасованим рішенням кошти в сумі 3493 (три тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 95 коп.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді