Провадження № 22ц/790/4168/16 Головуючий 1-ї інстанції Шмадченко С.І.
Категорія договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 5088 грн. 83 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 28 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого, 28 вересня 2012 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31 липня 2015 року у сумі 5088 грн. 83 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1024,82 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1785,49 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1560,00 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та у розмірі 218,52 штраф (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач по справі відповідно до правил ст. 74 ЦПК України неодноразово поштою викликалася у засідання апеляційного суду за наявними у справі даними про її місце проживання та реєстрації. Всупереч своїх процесуальних обов'язків повістки не отримувала, ніяких заяв щодо зміни свого місця проживання до суду не надавала, що свідчить про її відсутність за місцем реєстрації, внаслідок чого за змістом абз. 5 ч. 5 зазначеної статті ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином.

З урахуванням вимог закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та враховуючи положення ст. ст. 157, 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що норми ст. ст. 10,11 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи кореспондуються з диспозитивним правом сторін надавати докази, п.4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що сторонам були створені належні умови для надання доказів та вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не надано доказу на підтвердження позовних вимог.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки суд при ухваленні судового рішення не встановив характер правовідносин, які виникли між сторонами, та обставин справи, які є предметом доказування у цій справі.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 28 вересня 2009 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Відповідач, підписавши 28 вересня 2009 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті -заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав взяті на себе зобовязання, надавши ОСОБА_2 банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту № 338526 у розмірі 1030 грн. Отримання відповідачем кредитної карти підтверджується випискою про рух коштів. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що зазначена у позовній заяві сума надання кредиту у розмірі 1300 грн. є технічною опискою та спростовується інформацією по картці № 338526 і випискою про рух коштів.

Відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості по кредиту в строки та в порядку, встановлені умовами кредитування, які зазначені в Довідці про умови кредитування з використанням «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду».

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що графік погашення кредиту у сумарному виразі не складався, але позичальник щомісячно повинен був погашати не менше 7 відсотків від частки заборгованості за кредитом.

Згідно пунктів 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного кредиту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до наданого банком суду розрахунку, заборгованість за договором б/н від 28 вересня 2012 року станом на 31 липня 2015 року становить 5088 грн. 83 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1024 грн. 82 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1785 грн. 49 коп.; 1560 грн. нарахована комісія, а також штрафи, нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. ( фіксована частина); 218 грн. 52 коп. (процентна складова).

Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, судова колегія вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин ухвалене по справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2557 грн. 80 коп., з яких: 1218 грн. судовий збір сплачений при подачі позову та 1339 грн. 80 коп. судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 5088 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 2557 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -