Справа № 226/1246/16-ц
Cправа № 2/226/534/2016
і м е н е м У к р а ї н и
18 жовтня 2016 року м. Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi ОСОБА_1,
за участі секретарi ОСОБА_2
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_3,
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, (не зявилися),
третя особа представник ОСОБА_6,
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснила, що квартира належить їй з 2007 року на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі по справі мешкали по вулиці Осипенко, але будинок розташований за цією адресою, потрібно було продавати, тому відповідачі зареєструвалися за адресою позивача. В липні 2015 року відповідачі продали будинок і одразу переїхали до Іркутської області Російської Федерації. Жодного дня відповідачі не мешкали в квартирі позивача. На скільки відомо позивачу, відповідачі подали документи отримання громадянства. Відповідачі зазначили позивачу, що вони не вернуться до позивача зніматися з реєстраційного обліку, тому що вони знаходяться дуже далеко, та дуже дорогі витрати на проїзд.
Відповідачі до судового засідання не зявилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідачів до суду не надходило.
Представник третьої особи вимоги позову не підтримала в частині визнання втративши право на житло малолітньої дитини. В іншій частині вирішення спору залишила на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що з позивачем він знайомий приблизно чотири роки, мешкають в одному підїзді на одній площадці. Відповідачі по справі це зять та донька позивача і вони жодного дня не проживали у квартирі позивача. Як їхнє імя свідку ОСОБА_8 не відомо. Позивач мешкає в даній квартирі одна.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з позивачем вона знайома з моменту її заселення в квартиру. Мешкають разом в одному підїзді. Свідок є старшою підїзду, збирає гроші на прибирання навколишньої території. В квартирі позивача, крім неї, ніхто ніколи не мешкав. Донька, зять та її внук приходили інколи в гості до позивача. До травня 2015 року бачила декілька разів їх у підїзді. Як звати відповідачів вона не знає. Відповідачі, виїхали до Російської Федерації, їй це стало відомо зі слів дочки позивача перед від*їздом.
Дослідивши докази по справі, вислухавши учасників процесу, суд вважає встановленими у даному провадженні наступні обставини.
Квартира, розташована за адресою: м. Димитров (нині Мирноград) Донецької області, м-н «Молодіжний», б. 35, кв. 26, належить позивачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, виданого 19 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10. (а.с. 9, 10, 11). Квартира зареєстрована на імя позивача в бюро технічної інвентаризації в м. Димитров (нині Мирноград) (а.с. 12). У даній квартирі зареєстрованими значаться: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач по справі), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач по справі), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).
Згідно з актами Координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 13.07.2016 року, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6, але не проживають з 2015 р. по теперішній час (а.с. 29-30).
Встановлено, що відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ОСОБА_11 Росії по Іркутській області надано дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації. Відповідачами укладені трудові договори про працевлаштування в м. Бодайбо Іркутської області Російської Федерації (а.с. 16, 21, 17-19, 22-24). Згідно довідки виданою Муніципальною бюджетною дошкільною освітою Дитячим садком №32 «Казка» в місті Бодайбо Іркутської області Російської Федерації, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, відвідує дану дитячу установу з 27.08.2015 року
Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.
Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При зясуванні відсутності відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі, належній позивачу, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідачі не користувалась спірною квартирою з часу їх реєстрації в цій квартирі, даних про укладення угод між позивачем та відповідачами щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено. Те, що відповідачі є зареєстрованими за цією адресою, не є підставою збереження за ними права проживання у спірній квартирі. Більш того, суд вважає, що відповідачі не набули права на проживання у квартирі за місцем реєстрації, оскільки після здійснення такої реєстрації в квартиру не вселились, а сам факт реєстрації у будь-якому житловому приміщенні не надає особі права на збереження за нею права на проживання, передбаченого статтею 405 Цивільного кодексу України, тому суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою номер 26 у будинку номер 35 на мікрорайоні «Молодіжний» в місті Мирнограді Донецької області.
Щодо вимог про визнання втратившим право користування вищезазначеним житлом малолітнього ОСОБА_7, суд вважає необхідним зазначити.
За умовами статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Ці ж повноваження визначені і статтею 177 Сімейного кодексу України, на яку послався представник третьої особи в судовому засіданні, але які стосуються правочинів щодо належного дитині житла. У даному випадку малолітня дитина ОСОБА_7, який має проживати разом із своїми батьками, не набув права проживання у спірній квартирі, тому як і відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 його має бути визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В той же час суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання. Крім того, орган, що на даний момент, здійснює функції зняття фізичних осіб з реєстраційного обліку, не є відповідачем по справі.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст. 386, 405 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 26 у будинку № 35 на м-ні «Молодіжний» в місті Мирнограді Донецької області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Т.О. Коваленко