Справа № 359/1687/14-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/2539/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 17.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Данілова О.М.,

Олійника В.І.

за участю секретаря судового засідання Тимошевської С.І.,

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 ПАТ «Надра» звернулося до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №252/П/99/2008-980 від 25 березня 2008 року в сумі 2761283 гривень 90 копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 березня 2008 між ВАТ «Надра», правонаступником якого він є, та відповідачем було укладено кредитний договір №252/П/99/2008-980, згідно з умовами якого банк надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в гривнях на загальну суму 1263825,16 гривень із розрахунку 17,89% на рік строком по 25 березня 2028 року.

Станом на 11 грудня 2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором в сумі 2761283,90 грн., в тому числі: непогашений кредит - 1247742,23 гривень, несплачені відсотки - 1224899,69 гривень, несплачена пеня - за прострочення строків виконання зобов'язань - 162259,46 гривень, несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 126382,52 гривень, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №252/П/99/2008-980 від 25.03.2008, в сумі 1113438,30 гривень та розподілено судові витрати.

Закрито провадження у справі в частині позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» непогашеного кредиту в сумі 1247742,69 гривні та несплачених відсотків станом на 30.09.2009 в сумі 273720,85 гривень.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Комерційний банк «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права і не повне з'ясування судом фактичних обстави, що мають значення для справи.

Сторони в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такого.

Частинами 1, 3 статті 303 ЦПК України установлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі 6-1206цс15.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та закриття провадження у справі в частині суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за всією сумою кредиту в розмірі 1247742,23 грн, а також заборгованість за відсотками станом на 30 вересня 2009 року в сумі 273720,85 грн були вже стягнуті рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року, що набрало законної сили, а за порушення зобов'язань за договором штраф стягненню не підлягає .

Колегія судів з цими висновком міськрайонного суду повністю погодитися не може.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «НАДРА», що підтверджується витягом зі Статуту, та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір(далі договір) №252/П/99/2008-980.

Відповідно до п.1.1 договору, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 1263825,16 грн в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно з п.1.2 Договору цільове використання кредиту: на придбання цінних паперів (дисконтних облігацій) - облігацій у бездокументарній формі випуску в кількості 8227 штук, емітованих ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» з номінальною вартістю кожної облігації 56,00 грн; витрати позичальника, пов'язані з оформленням кредиту та оплата комісії за розрахунками за цим договором.

Відповідно до п.1.3.1 договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 17,89% відсотків річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту

Згідно п.1.4 договору банк надав позичальнику кредит строком до 25 березня 2028 року.

Відповідно до умов п.1.5 договору, комісія за розрахунки за цим договором складає 1,6% від суми виданих коштів, зазначених в п.1.2 за винятком суми, виданої на оплату цієї комісії.

Факт отримання відповідачем кредиту в зазначеному в договорі розмірі (з урахуванням умов п.п.1.1, 1.5 Договору), а саме в сумі 1243922,41 грн підтверджений заявою на видачу готівки № 242 від 25 березня 2008 року та меморіальним ордером № 242 від 25 березня 2008 року.

За розрахунком позивача, станом на 11.12.2013 заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № 252/П/99/2008-980 від 25.03.2008 складає 2761283,90 грн, а саме: непогашений кредит - 1247742,23 грн; несплачені відсотки - 1224899,69 грн; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 162259,46 грн; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 126382,52 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року, що набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» стягнута заборгованість за даним кредитним договором станом на 30 вересня 2009 року в розмірі 1563781, 95 грн, в тому числі: основний борг за кредитом в розмірі 1247742,23 грн; заборгованість за відсотками в сумі 273720,85 грн; за пенею в сумі 42309,88 грн.

У зв'язку з цим, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2014 року провадження в частині позовних ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 щодо стягення заборгованості за кредитним договором № 252/П/99/2008-980 від 25.03.2008 в розмірі 1 563781,95 грн закрито. Вказана ухвала суду сторонами оскаржена не була та набрала законної сили.

Разом з тим, судом першої інстанції, рішенням суду провадження у справі в частині позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» непогашеного кредиту в сумі 1247742,69 гривні та несплачених відсотків станом на 30.09.2009 в сумі 273720,85 грн було закрито, чим порушено вимоги до судового рішення, встановлені ст. ст. 213, 215 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення міськрайонного суду, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову банку та стягнення на його користь з ОСОБА_3 заборгованості за договором, за виключенням сум провадження по яким закрито, в розмірі 1 071 128,43 грн , яка складається з заборгованості за відсотками у сумі 951178,84 грн та несплаченої пені на суму 119949,58грн, оскільки наведені суми знайшли своє повне підтвердження в матеріалах справи.

Щодо решти позовних вимог банку, які стосуються вимоги щодо стягнення з відповідача несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу в розмірі 126382,52 грн, то в цій частині, на думку колегії суддів, слід відмовити за такого.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме таку правову позицію, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, було висловлено Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених висновків колегії суддів також не спростовують.

Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати мають бути присуджені позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягнуті на його користь з відповідача в сумі 2976,59 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», , МФО 321024, к/р 2, заборгованість за кредитним договором №252/П/99/2008-980 від 25 березня 2008 року, в сумі 1 071 128,43 грн, яка складається заборгованість за відсотками у сумі 951 178, 84 грн та несплаченої пені на суму 119 949, 58 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», , МФО 321024, к/р 2 судовий збір у сумі 2 976, 59 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: О.М. Данілов

В.І. Олійник