Справа № 283/1123/16-ц
провадження №2/283/482/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 21.02.1998 року Малинівською сільською радою Малинського району Житомирської області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, непорозуміння, сварки, зловживання відповідачем алкогольними напоями, байдужість до потреб сім'ї та належного виховання дітей, що призвело до припинення шлюбних відносин та втрату почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Проживають окремо понад рік, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач до суду з'явилася, позовні вимоги визнала частково, не заперечила щодо розірвання шлюбу, однак, дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 просила залишити проживати разом з нею.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1998 року Малинівською сільською радою Малинського району Житомирської області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Суд вживав заходів для збереження сім'ї шляхом надання строку для примирення, який не дав результатів. З пояснень сторін сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. З слів позивача, відповідач наразі ніде не працює, не займається вихованням дітей, вживає алкогольні напої.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 2 ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

На підставі ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Зважаючи на відсутність спору між батьками щодо обраного місця проживання ОСОБА_5 разом з батьком, вимоги в цій частині судом не розглядаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З показань ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який висловив своє бажання проживати разом з батьком, слідує, що причиною цьому є саме дії матері, яка не бажає виправляти своє ставлення до обраного нею образу життя. Вважає, що його меншій сестрі краще проживати разом з батьком, оскільки вони й так проводять разом весь вільний час.

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради №505 від 26.09.2016 року вбачається, що батько дитини, позивач по справі, на відміну від матері, добросовісно та відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків. Також встановлено, та не заперечувалося відповідачем, що між батьком і дочкою склалися гарні взаємини, він дійсно займається її вихованням, стежить за належним навчанням у школі і утримує матеріально.

Будь-яких доказів на спростування доказів наданих позивачем та службою у справах дітей ОСОБА_3 не надано. Враховуючи те, що сторони після розірвання шлюбу будуть проживати за однією адресою, розірвання шлюбу не призведе до необхідності переїзду на нове місце проживання, і як наслідок, не потягне душевної травми для дитини, а тому відповідач матиме можливість покращити ставлення до дітей, у зв'язку з чим вважає за доцільне залишити ОСОБА_4 проживати разом з батьком.

Керуючись ст. 3,10, 88, 218 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Заржецька) ОСОБА_6, зареєстрований 21 лютого 1998 року Малинівською сільською радою Малинського району по актовому запису № 1.

Відповідачу за її вибором залишити прізвище ОСОБА_2.

ОСОБА_7 Вікторівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з батьком.

В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави - 551,20 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: