Справа № 351/653/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1941/2016
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 25 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

18.04.2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В заяві зазначила, що 08.02.2014 року померла її мати ОСОБА_6.

Посилаючись на те, що їй не було відомо про шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця для подання заяви про прийняття спадщини і крім того, вона та інші спадкоємці очікували на приїзд брата ОСОБА_4, який тривалий час перебував за межами України, та мали намір поділити спадкове майно добровільно, а ОСОБА_4 на підставі рішення Снятинського районного суду отримав додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_3 вважала, що пропустила строк з поважної причини, а тому просила про задоволення позову.

Рішенням Снятинського районного суду від 25 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду

Судом не було враховано того, що вона проживала разом з матірю та продовжує проживати у спірному домоволодінні і по даний час.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що вона давала згоду братові на продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини під час розгляду справи за його позовом, оскільки вважала, що вони разом подадуть заяви нотаріусу.

Суд безпідставно взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_7, оскільки останній проживає на значній відстані від житлового будинку її матері, а тому він не міг знати чи проживала вона разом з матірю чи ні.

Безпідставним є і висновок суду про те, що вона була обізнана про строки прийняття спадщини, оскільки вона ніколи раніше не оформляла спадкових прав.

Крім того, судом не враховано того, що вона фактично вступила в управління спадковим майном, однак нотаріус їй не розяснила про можливість оформлення спадщини на підставі довідки про спільне проживання з матірю.

Враховуючи вищенаведене, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу визнала.

Інші сторони в судове засідання не зявились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та не навела поважних причин для встановлення додаткового строку.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2014 року померла ОСОБА_6 мати сторін по справі.

Після її смерті ніхто із чотирьох дітей, в тому числі і позивачка, не звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Свої вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 мотивувала тим, що після смерті матері вона та інші спадкоємці (відповідачі по справі) мали намір добровільно поділити спадкове майно, у звязку з чим очікували на приїзд брата, який перебуває на заробітках в Португалії.

ОСОБА_3 також вказувала на те, що крім житлового будинку в м. Снятині їх матері належала ще 1/3 частини квартири №89 в м. Калуші по вул. В.Стуса, співвласниками якої в рівних частках є ОСОБА_2 та ОСОБА_8, а тому всі спадкоємці дійшли згоди, що квартира у м. Калуші повинна належати ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а житловий будинок у м. Снятині їй та ОСОБА_4

Рішенням Снятинського районного суду від 02.02.2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Встановлено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08.02.2014 року.

Після ухвалення зазначеного рішення суду ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак 18.04.2016 року отримала лист-розяснення про те, що нею пропущений строк для прийняття спадщини, оскільки вона не звернулась до нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня смерті матері.

До апеляційної скарги ОСОБА_3 подала довідку виконавчого комітету Снятинської міської ради про те, що на час смерті матері вона проживала у її житловому будинку та здійснювала за нею догляд.

Колегія суддів вважає, що очікування на приїзд ОСОБА_4, сподівання на добровільне вирішення питання розподілу спадщини та сподівання на достатність рішення суду про визначення ОСОБА_4 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини для оформлення спадщини і для неї, є поважними причинами пропуску строку у даній справі, оскільки як було зазначено вище, саме ОСОБА_3 проживала з матірю та здійснювала за нею догляд.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів також керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом це один із найбагатогранніших правових принципів. Один із елементів принципу верховенства права втілено у статті 3 Конституції України, якою передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Судове рішення, яким задовольняється вимога про відновлення строку на прийняття спадщини, висту¬пає як правовідновлюючий юридичний факт, оскільки відновлює втрачене право на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 п.4. ст.309 ЦПК однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 25 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08.02.2014 року, строком три місяці.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. ОСОБА_9 Проскурніцький