АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6265/16 Справа № 201/8286/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Баранніка О.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Синенка Є.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, витрат на автотоварознавче дослідження та витрат на евакуацію транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом до відповідача.

У обґрунтування заявлених позовних вимог, посилався на ті обставини, що 09 серпня 2014 року о 15 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Rav 4», державний номер НОМЕР_1, рухалась по автодорозі «М-18» зі сторони м. Новомосковська у напрямку с. Пісчанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де в цей час на 197 км + 50м, на повороті на другорядну дорогу до с. Орлівщина, не переконавшись, що це буде безпечним і своїм маневром вона не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам дорожнього pуxy, виконуючи маневр повороту, допустила зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, яка рухалась зі сторони с. Пісчанка в напрямку м. Новомосковська, Новомосковського району, Дніпропетровської області.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу, отримав значні технічні пошкодження, а водій ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року, ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності та визнана винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з іспитовим строком 1 рік.

Розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком авто товарознавчого дослідження від 13 листопада 2014 року згідно якого розмір шкоди становить 69 786,65 грн.

Обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності ОСОБА_3, перед третіми особами здійснюється ПТ « Українська пожежно - страхова компанія», що підтверджується полісом № АВ /3839635 від 20 серпня 2013 року термін дії якого з 21 березня 2013 року по 20 серпня 2014 рік. В зв*язку з чим позивач 04 вересня 2015 року звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак на даний час відповідач не сплатив страхового відшкодування, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн. страхового відшкодування, 700 грн. витрати на проведення автротоварознавчого дослідження та 1 450 грн. послуги евакуатора.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

З таким рішенням не погодився позивач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального законодавства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2014 року о 15 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Rav 4», державний номер НОМЕР_1, рухалась по автодорозі «М-18» зі сторони м. Новомосковська в напрямку с. Пісчанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де в цей час на 197 км + 50м, на повороті на другорядну дорогу до с. Орлівщина, не переконавшись, що це буде безпечним і своїм маневром вона не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам дорожнього pуxy, виконуючи маневр повороту, допустила зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, яка рухалась зі сторони с. Пісчанка в напрямку м. Новомосковська, Новомосковського району, Дніпропетровської області.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, отримав значні технічні пошкодження, а водій ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року, ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності та визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з іспитовим строком 1 рік.

Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком авто товарознавчого дослідження від 13 листопада 2014 року згідно якого розмір шкоди становить 69 786,65 грн.

Обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності ОСОБА_3, перед третіми особами здійснюється ПТ « Українська пожежно - страхова компанія», що підтверджується полісом № АВ /3839635 від 20 серпня 2013 року термін дії якого з 21 березня 2013 року по 20 серпня 2014 рік.

Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Судом встановлено, що 04 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 02 грудня 2015 року позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування в зв*язку з пропуском строку на подання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Суд першої інстанції прийшов до наступного висновку, оскільки, правовідносини, що виникли між позивачем та ПрАТ «УПСК» не є деліктними, отже, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону.

У п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності» Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю; потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також, враховуючи те, що дана ДТП сталася 09 серпня 2014 року, а позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування лише 04 вересня 2015 року, тобто після пропуску строку на звернення з заявою про страхове відшкодування, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з наявності вини ОСОБА_3 та обов'язку страхової компанії виплатити страхове відшкодування позивачу згідно з умовами договору страхування та нормами закону. При цьому, суд першої інстанції, вважав, що позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування після пропуску встановленого Законом строку на відповідне звернення.

Колегія суддів виходить з наступного.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції було встановлено, що позивач після настання ДТП не своєчасно, з пропуском річного строку, звернулася до страховика із заявою про виплату їй страхового відшкодування у зв'язку з ДТП, що сталася з вини фізичної особи, з якою страховик уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховик листом від 02 грудня 2015 року відмовив у виплаті цього відшкодування, саме з підстав пропуску річного строку.

Відповідно п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності» Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю; потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року, який набрав законної сили ОСОБА_3 визнано винною у пред»явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та призначено відповідне покарання.

Представником відповідача також зазначалось, що винна у ДТП особа вчасно звернулась до них з повідомленням про пригоду.

З огляду на відмову страховика виплатити страхове відшкодування з підстав пропуску річного строку на звернення потерпілої з відповідною заявою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача. Та не врахував, що позивач звернувся до суду з позовом до страховика у межах позовної давності, оскільки набув реальну можливість захистити своє право в судовому порядку після відмови страховика здійснити таку виплату, коли його очікуване право на задоволення своїх вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, було порушене.

Також, колегія суддів зазначає, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Однак, відповідачем у добровільному порядку дій щодо відшкодування матеріальної шкоди здійснено не було.

Згідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п 9.1. ст..9 Закону «Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, п. 9.2. ст..9 Закону «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого».

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегією встановлено, що розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу складає 69 786,65 грн., згідно висновку спеціаліста. Однак, пунктом 2 Полісу №АВ/3839635, який є договором страхування було визначено обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 50000 грн. на одного потерпілого та визначено нульову суму франшизи.

Витрати на евакуацію транспортного засобу склали згідно доказів, що містяться в матеріалах справи, 1450 грн. (квитанція № 059108 від 09.08.2014 року, № 059110 від 11.11.2014 року), а тому підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, що з відповідача ПАТ «УПСК» на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі 51 450,00 грн., з розрахунку: 50 000,00 гривень + 1 450,00 гривень = 51 450,00 гривень.

Вимоги щодо стягнення на користь позивача з відповідача витрат на авто товарознавче дослідження у розмірі 700 грн. задоволенню не підлягають, як безпідставні саме до визначеного позивачем відповідача.

У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі - 514,50 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, витрат на автотоварознавче дослідження та витрат на евакуацію транспортного засобу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50000 грн. та витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі - 1450,00 грн., а всього: 51450 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі у розмірі - 514,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді О.П.Бараннік

І.А. Єлізаренко