УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, боржник - Державне підприємство «Укрветсанзавод», на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни,

встановив:

Скаржник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким суд її поновив на роботі, та стягнув на її користь борг по заробітній платі, компенсацію за час затримки розрахунку, середній заробіток за час вимушеного прогулу, та витрати на правову допомогу, а всього 50 138,72 грн. Виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення боргу по заробітній платі в сумі 1 378,00 грн. визначив негайно. 15.06.2016 року вона отримала виконавчий лист на негайне виконання рішення суду в частині стягнення на її користь боргу по заробітній платі в сумі 1 378,00 грн. Оскільки боржник відмовився виконувати рішення суду в добровільному порядку, вона 07.07.2016 року звернулася з ним до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. На наступний день виконавець не відкрив виконавче провадження, посилаючись на зайнятість, та запропонувала прийти 11.07.2016 року. Однак, в цей день постанови не було, і виконавець казала, що у відкритті виконавчого провадження буде відмовлено на підставі Закону України «Про виконавче провадження», та запропонувала зателефонувати пізніше для отримання письмової відмови. Проте, з 11.07.2016 року по 03.08.2016 року, її представник не зміг отримати копію постанови з вини державного виконавця. Лише 03.08.2016 року вона отримала копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року. Підставою для відмови виконавець вказав, що виконавчий лист передбачає дві дії примусового характеру, які є різними, що є перешкодою для відкриття виконавчого провадження, та порадила звернутися до головуючого по справі, що вона (скаржник) і зробила, але суддя відмовився виправляти виконавчий лист та рекомендував звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця. Вважає, що державний виконавець неправомірно відмовив їй у відкритті виконавчого провадження, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено чіткий перелік підстав, з яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. І в даному випадку посилання державного виконавця на статті 21, 23, 26 Закону України «Про виконавче провадження» є беззмістовним та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, та ст.ст. 1, 24 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, якщо виконавцю є незрозумілою резолютивна частина рішення, викладена в виконавчому листі, він має право звернутися до суду із заявою про роз'яснення, але виконавець таких дій не вчиняв. У зв'язку з чим просила суд - скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року, зобов'язати виконавця відкрити виконавче провадження та направити сторонами копії постанови, зобов'язати виконавця винести постанову про арешт коштів боржника та на підставі ст. 236 КЗпП України винести ухвалу про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. В судове засідання скаржник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання представник боржника не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення по справі № 755/1162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ДП «Укрветсанзавод» про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за час затримки розрахунку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Даним рішенням позов був задоволений частково, поновлено ОСОБА_1 на роботі, та стягнуто на її користь борг по зарплаті, компенсації за час розрахунку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу в загальній сумі 50 138,72 грн. 15.06.2016 року ОСОБА_1 отримала виконавчий лист на стягнення заборгованості по заробітній платі.

07.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 755/1162/16-ц від 15.06.2016 року щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1 074,68 грн., що передбачено судовим рішенням в порядку негайного виконання рішення.

11.07.2016 року головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Мороз Л.Є. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (№ 51609542), якою відмовив у відкритті примусового виконання на підставі ст.ст. 21, 23, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець встановив, що у виконавчому документі, пред'явленому до виконання, зазначено дві різні дії примусового характеру, спосіб виконання яких відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відрізняється один від одного - зобов'язання вчинити дію та стягнення коштів. Механізм виконання виконавчих дій є різним, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження з виконання двох дій примусового характеру одночасно. Крім того, в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження не зазначено в якій частині виконувати рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час вказаних подій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтями 5, 6 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

По даній справі встановлено, що стягувачем був поданий виконавчий документ, який передбачав негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по зарплаті. Посилання виконавця на те, що у виконавчому документі, пред'явленому до виконання, зазначено дві різні дії примусового характеру, спосіб виконання яких відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відрізняється один від одного - зобов'язання вчинити дію та стягнення коштів - є безпідставними.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що скаржнику неправомірно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. В даному випадку скарга в частині неправомірності відмови у відкритті виконавчого провадження є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

Даних, що скаржнику було направлено копію постави згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», суб'єктом оскарження не надано.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В іншій частині вимог скаржника має бути відмовлено, оскільки дії, які вчиняються виконавцем після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», і лише в разі бездіяльності виконавця можливо оскаржувати його дії/бездіяльність. У даній справі ці вимоги є передчасними. Не підлягає задоволенню і вимога щодо виконання судового рішення на суму 50 138,72 грн., оскільки скаржник не надала доказів того, що їй відмовлено у відкритті виконавчого провадження в цій частині. Має бути відмовлено і щодо винесення ухвали про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 16.06.2016 року по фактичний день поновлення на роботі, так як дана вимога не може бути предметом розгляду у справі про оскарження дій/бездіяльності державного виконавця, пов'язаних з виконанням судового рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 5, 6, 11, 18, 21, 23, 25, 26, 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, боржник - Державне підприємство «Укрветсанзавод», на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни - задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року № 51609542 по виконавчому документу - виконавчому листу № 755/1162/16-ц Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року щодо стягнення з ДП «Укрветсанзавод» на користь ОСОБА_1 заборгованості по зарплаті в сумі 1 074,68 грн.

В інших частинах скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: