Справа № 340/684/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1848/2016
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2 представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ Мартищук Ганни Федорівни про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рухоме майно, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 на ухвалу Верховинського районного суду від 18 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Верховинського районного суду від 18 липня 2016 року скаргу ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ Мартищук Г.Ф. про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рухоме майно задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано частину 3 та частину 4 постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 березня 2016 року, винесену Державним виконавцем відділу ДВС Верховинського РУЮ Мартищук Г.Ф. щодо накладення арешту на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1 у межах суми стягнення 109 534,50 гривень та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику у межах суми боргу.

На дану ухвалу представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував беззаперечні підстави для відводу судді, безпідставно та незаконно відмовив у задоволенні клопотання про повідомлення та залучення до розгляду скарги позивача по справі ОСОБА_6, без поважності пропуску строку поновив ОСОБА_4 строк на звернення до суду із скаргою. Суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що підставою для скасування постанови державного виконавця в частині накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_4 в межах суми боргу разом із постановою про відкриття виконавчого провадження, а не окремою постановою.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника ОСОБА_4, яка вимоги скарги заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем порушено ст.ст. 12, 25, 52 ЗУ «Про виконавче провадження», накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_4 не окремою постановою, як передбачено Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Рішенням Верховинського районного суду від 22 лютого 2016 року, яке залишене ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області без змін, позов ОСОБА_6 про стягнення 108450 гривень задоволено. На виконанні Верховинського районного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження №50569918 від 22 березня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа №340/684/15-ц, виданого Верховинським районним судом 10 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 доларів США, що еквівалентно 108 450 гривень.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ Мартищук Г.В. від 22 березня 2016 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с. 141).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відкриття виконавчого провадження та накладення арешту державним виконавцем проведено на підставі заяви представника стягувача від 15 березня 2016 року (а.с.140).

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Колегія суддів вважає, що дії старшого державного виконавця були направлені на виконання судового рішення, відповідали вимогам положень Закону України «Про виконавче провадження», а накладення арешту на рухоме майно боржника за заявою стягувача разом із постановою про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для визнання незаконною та скасування постанови у частині накладення арешту.

Суд першої інстанції визнав незаконною та скасував постанову старшого державного виконавця тільки у частині накладення арешту на рухоме майно боржника, а у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження відмовив, тому апеляційна скарга представника стягувача про скасування ухвали суду повністю не може бути задоволена.

Тому, колегія суддів вважає, що постанова старшого державного виконавця в частині накладення арешту на рухоме майно відповідає вимогам законодавства.

Керуючись ст.ст. 218, 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу Верховинського районного суду від 18 липня 2016 року в частині визнання незаконним та скасування ч.3 та ч. 4 постанови державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ від 22 березня 2016 року №50569918 про накладення арешту на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення 109534, 50 гривень та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику в межах суми боргу скасувати та ухвалити в цій частині нову увалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування ч.3 та ч. 4 постанови державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ від 22 березня 2016 року №50569918 про накладення арешту на все рухоме майно, в межах суми звернення стягнення 109534, 50 гривень та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику в межах суми боргу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта