Провадження № 2/127/5162/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10.10.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Овсюка Є.М.,

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.09.2007 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу 07.06.2008 року народився у них син ОСОБА_3, свідоцтво про народження серії І-НО № 194892 від 01.07.2008 року. До 2014 року їхня родина проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак 12.11.2014 року позивач та її син ОСОБА_4 були взяті на облік у м. Вінниці, як внутрішньо переміщенні особи, через те, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України. Батько ОСОБА_4 залишився проживати в м. Донецьк. Дитина проживає разом з позивачем у м. Вінниці за адресоювул. Л. Толстого 15/21. Позивач має намір, влітку, кожного року, забезпечити сина повноцінним відпочинком, в тому числі і закордоном, для покращення стану його здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Оскільки батько ОСОБА_4 позбавлений можливості, через ситуацію, що сталась в країні, кожного разу надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 дала пояснення аналогічні до позовної заяви та просила суд позов задоволити та надати їй дозвіл на неодноразові туристичні тимчасові виїзди за кордон України з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16 років до країн Європейського союзу, а також: Єгипту, Тунісу, Обєднаних Арабських Еміратів, Туреччини, Чорногорії, Таїланду, Домініканської Республіки, Індії, Шрі-Ланки, Мальдів, Куби, Занзібару.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 151 СК батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Ст. 152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2007 року згідно свідоцтва про шлюб серії 1НО № 107278 виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Вінницькій області від 21.09.2007 року, актовий запис № 1249

Згідно свідоцтва про народження серії 1НО № 194692 від 01.07.2008 року батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В ході розгляду справи було встановлено, що 12.11.2014 року позивач та її син ОСОБА_4 були взяті на облік у м. Вінниці, як внутрішньо переміщенні особи, через те, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України. Батько ОСОБА_4 залишився проживати в м. Донецьк. Дитина проживає разом з позивачем у м. Вінниці за адресоювул. Л. Толстого 15/21. Позивач має намір, влітку, кожного року, забезпечити сина повноцінним відпочинком, в тому числі і закордоном, для покращення стану його здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Оскільки батько ОСОБА_4 позбавлений можливості, через ситуацію, що сталась в країні, кожного разу надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дітей як їх законні представники без спеціальних на те повноважень, і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено: проїзними документами на право виїзду/в'їзду є паспорт, проїзний документ дитини; оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду; проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 380 від 24.03.2004 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально; за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно ч. 2 пункту 2-2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 1995 року із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 932 від 11 липня 2007 року, виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що існують підстави для задоволення позову та надання дозволу позивачці на неодноразові туристичні тимчасові виїзди за кордон України з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2до досягнення дитиною 16 років до країн Європейського союзу, а також: Єгипту, Тунісу, Обєднаних Арабських Еміратів, Туреччини, Чорногорії, Таїланду, Домініканської Республіки, Індії, Шрі-Ланки, Мальдів, Куби, Занзібару.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 150-155 СК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на неодноразові туристичні тимчасові виїзди за кордон України з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16 років до країн Європейського союзу, а також: Єгипту, Тунісу, Обєднаних Арабських Еміратів, Туреччини, Чорногорії, Таїланду, Домініканської Республіки, Індії, Шрі-Ланки, Мальдів, Куби, Занзібару.

Судові витрати залишити за сторонами.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення набуває законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення не була подана апеляційна скарга.

СУДДЯ: