Справа № 307/2443/14-ц
Провадження № 2/307/82/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І. при секретарі Комяті Н.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою:
Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір житлового будинку , відповідно до якого ОСОБА_1Ю передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок № 12 по вул.. Тиса в смт. Солотвино, загальною площею 59, 3 кв. м. та жилою площею 25, 7 кв. м., який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності.
Позивач стверджує, що на теперішній час відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.
У судове засіданні представник позивача не зявився, а надіслав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк», вразі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи тому суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, частково виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору.
Відповідно до п. 2.2.4 Договору відповідач ОСОБА_1М зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 2 до нього - Графіком погашення кредиту.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_1Ю укладено Іпотечний договір відповідно до якого останні передали Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок № 12 по вул.. Тиса в смт. Солотвино, загальною площею 59, 3 кв. м. та жилою площею 25, 7 кв.м., який належить ОСОБА_1Ю на праві приватної власності.
Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або процентів, комісій згідно з умовами Договору відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня)
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зазначене також передбачено Договором поруки.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до п. 18.8.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобовязання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодовцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України.
У разі порушення Іпотекодавцем Основного договору та/або умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобовязання за Кредитним договором та/або зобовязань, передбачених Іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет Іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору.
Відповідно до Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя,.
Відповідно до ст.12 Закону України Про іпотеку, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору
Відповідачам було направлено Вимогу, а саме: Повідомлення про усунення порушень вимогу про добровільне виселення.
Стаття 39 Закону України Про іпотеку закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Крім того, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на нього за зобовязаннями власника.
Суд звертає увагу на те, що позивачем ПАТ ПриватБанк було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо відповідача для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно задовольнити.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
При вирішенні справи по суті суд звертає увагу на Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті , який набрав чинності 07 червня 2014 року, яким встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).
Враховуючи, що доказів того, чи є спірне іпотечне майно єдиним житлом ОСОБА_2, ОСОБА_1 відповідачами у судовому засіданні надано не було, суд вважає за доцільне позов задовольнити,
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Зі змісту ст.ст. 79, 88, 81 ЦПК України - не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Позивач на це увагу не звернув та помилково просить покласти на боржника і поручителя такий обов'язок.
За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється у дольовому порядку.
Тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат задоволенню не підлягають.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок .
Враховуючи викладене вище, та керуючись ст.ст. 16; 554; 1054 Цивільного кодексу України; ст.ст. 7, 12, 33, 34, 35, 39 Закону України Про іпотеку , ст.ст. 3; 27, 112, 118-120; 151; 152 Цивільного процесуального Кодексу України,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ПриватБанк до ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок на користь Публічного акціонерного товариства ПриватБанк
В решті позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів, з дня його проголошення, а особам, які брали участь у розгляді справі , але не були присутні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив протягом 10 днів з дня отримання копії рішення відповідачем
Суддя Тячівського районного суду В.І.Мельник