Справа № 296/5161/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"05" жовтня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позовних вимог зазначають, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2005 року позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 як колишній співмешканець ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі, однак, фактично у квартирі понад півтора роки не проживає та його місцезнаходження невідоме.

У судове засідання позивачі не з'явилися, згідно поданих заяв просять розглядати справу у їх відсутності та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.26, 28).

Відповідач у судове засідання не з'явився, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.27).

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивачів, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Лубяковою Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4705 (а.с.3), позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації (а.с.4).

Як вбачається з довідки КП "ВЖРЕП №11" Житомирської міської ради №414 від 27.04.2016 року (а.с.11) ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 як цивільний чоловік ОСОБА_1.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, право приватної власності є непорушним, що також закріплено в ч.1 ст.321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна відповідно до положень ст.ст.319, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі понад один рік, житлово-комунальні послуги не оплачує, наявність реєстрації відповідача у квартирі АДРЕСА_1 перешкоджає позивачам вільно розпоряджатись власністю, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку, то статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" в Україні встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Керуючись ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 275,60 грн. (двісті сімдесят п'ять грн. 60 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачами до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Головуючий суддя Н. М. Анциборенко