У Х В А Л А

16 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2014 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2007 року в розмірі 86 тис. 255 доларів 02 центи США, що еквівалентно 687 тис. 751 грн 80 коп. Вирішено питання про сплату судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2007 року в розмірі 795 тис. 970 грн 58 коп. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки суд в порушення статей 212-214, 316 ЦПК України не перевірив доводів сторін як на підтвердження, так і заперечення позову належним чином, не встановив фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, зокрема не перевірив доводи відповідачки щодо застосування позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2014 року змінено в частині визначення періоду та розміру пені, а також загальної суми заборгованості. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 3 122, 80 доларів США, що еквівалентно 24 тис.899 грн 64 коп., пеню за порушення строків сплати відсотків у розмірі 637, 11 доларів США, що еквівалентно 5 тис. 079 грн 99 коп. Змінено загальний розмір заборгованості з 86 255,02 доларів США, що еквівалентно 687 тис. 751 грн. 80 коп., до 89 274, 91 доларів США, що еквівалентно 711 тис. 833 грн 49 коп. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року залишено без змін.

У грудні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини 3 статті 254, статей 256 - 258, частин 1, 5 статті 261, статті 1050 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, в якій, на думку заявниці, по іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що оскільки останній платіж в погашення кредиту був здійснений відповідачкою 12 листопада 2010 року, що визнано нею і свідчить про визнання нею боргу, а позов банком поданий 1 липня 2011 року, то позовна давність на звернення до суду не вважається пропущеною. Крім того, суд вважав, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та пеня за несвоєчасне погашення відсотків підлягає стягненню з відповідачки, з урахуванням позовної давності в один рік, згідно із статтею 258 ЦК України, тобто з часу звернення банку з позовною заявою до суду. Також, суд зазначив, що підлягає зміні розмір загальної суми заборгованості за кредитним договором за курсом НБУ станом на 16 червня 2011 року.

Висновок, зроблений судом у справі про перегляд якої подано заяву, не суперечить висновку, зробленому Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року, на яку посилається заявниця.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и в:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук