Справа № 761/9278/16-ц
Провадження № 2/761/4282/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Лукянчук А.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 19 587,65 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 14.02.2008 року він уклав з відповідачем угоду №186041 на придбання автомобіля. Відповідно до умов угоди позивач сплатив вступний внесок та сплачував щомісячні внески на загальну суму 19 587,65 грн. Листом від 28.03.2011 року відповідач повідомив, що Чисті внески за вирахуванням відступного за відмову від Угоди будуть повертатись. Як зазначає позивач, 30.11.2015 року, так і не отримавши коштів звернувся до відповідача з проханням повернути кошти, листом від 14.12.2015 року позивача було повідомлено, що кошти будуть повернуті після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи для повернення коштів. На даний час кошти не повернуті.

Крім того позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому спричинена моральна шкода яку він оцінив в розмірі 12 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надійшли заперечення в яких представник зазначає, що заявлені вимоги вони не визнають та просять відмовити в їх задоволенні. В запереченнях представник зазначив, що угода, яка укладена з позивачем, укладена в рамках створеної відповідачем в Україні системи продажу автомобілів Автоплан. Встановлюючи певну специфічну систему взаємних прав і зобов'язань, угода містить лише деякі елементи договору доручення, договору підряду і т.д. Однак угода в цілому насправді не охоплюється повністю ні одним із видів зобов'язань, передбачених цивільним законодавством України. Відповідач вважає, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з угоди, хоч і не передбаченої законом, але такої, яка йому не суперечить.

Крім того, представник відповідача в запереченнях зазначив, що відповідач належним чином виконував угоду, у зв'язку з невиконанням позивачем умов ст.5 Угоди та ст.ст.5, 17, п.17.4 Додатку №2 до Угоди, відповідач розірвав Угоду про що повідомив позивача письмово, також позивача було повідомлено про порядок повернення сплачених коштів. В порядку, передбаченому Угодою позивачу підлягає поверненню сума 15 207,99 грн.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши позивача, врахувавши заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством "АІСЕ Україна" (далі - Фірма, правонаступником якого є відповідач) була укладена угода №186041, предметом якої було надання ОСОБА_1 системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля через систему "АВТОПЛАН", організовану відповідачем. Угода №186041 та Додаток №1 та №2 були підписані позивачем, чим він засвідчив те, що повністю погоджується з умовами угоди та Правилами здійснення діяльності Автоклубу.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ЗАТ "АІСЕ Україна" в якій просив розірвати угоду.

28.03.2011 року відповідачем був направлений лист на вказану заяву позивача та повідомлено, що угоду №186041 розірвано у зв'язку з несплатою позивачем внесків та повернення сплачених Чистих внесків, розрахованих у відповідності до положень статті 16, п.16.3 Додатка №2 до Угоди, буде відбуватись згідно статті 16, п.16.4.3 Додатку №2 до Угоди.

30.11.2015 року позивач направив повторно заяву відповідачу з проханням повернути сплачені кошти.

Листом від 14.12.2015 року було роз'яснено порядок повернення коштів у відповідності до умов Угоди.

Як вбачається із розрахунку платежів за угодою №186041, ОСОБА_1 сплатив загальну суму 17 712,05 грн.

В довідці відповідачем зазначено, що поверненню позивачу підлягає сума 15 207,99 грн.

Відповідно до статті 5 Угоди №186041 від 14 лютого 2008 року Учасник системи має право на розірвання угоди до моменту отримання автомобіля.

Проте в судовому засіданні встановлено, що оскільки саме позивач не виконував умови Угоди, відповідачем розірвано Угоду на підставі п.17.4 Додатку №2.

Стаття 10 Угоди визначає, що Угода може бути розірвана достроково за ініціативою однієї із сторін, але згідно з умовами, викладеними у Правилах функціонування АВТОПЛАНу. При достроковому розірванні Угоди сторони зобов'язані виконати взаємні розрахунки відповідно до Правил функціонування АВТОПЛАНу.

Згідно зі статтею 16.2 Додатку №2 до Угоди (Правила здійснення діяльності АВТОПЛАНУ) - за згодою Учасника системи, наданою АІСЕ в Статті 6 п.6.5 цих Правил, з першого дня строку існування групи АІСЕ створює Фонд для повернення коштів, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи у вигляді Цілих Чистих внесків та Половинних Чистих внесків.

Пункт 16.4 Додатку №2 визначає порядок повернення коштів Учасникам при розірванні Угоди. Так як Угода з позивачем розірвана внаслідок несплати ним трьох і більше внесків, він має право на повернення сплачених коштів після осіб, які розірвали угоду з причин отримання інвалідності або набуття статусу безробітного або смерті другого з подружжя та з інших причин.

Повернення коштів позивачу має розраховуватись у відповідності до Статті 16, п.16.3 цих Правил - суми сплачених Учасниками Цілих Чистих внесків та/або Половинних Чистих внесків, розмір яких розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий Учасник повідомив АІСЕ про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох Цілих Чистих внесків.

Як повідомив представник відповідача в листі, перед тим, як повернути кошти позивачу, відповідач має повернути кошти ще 23 учасникам, Угоди з якими розірвано.

Умовами Угоди не передбачено повернення вступного внеску.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України).

Статтею 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином виконував умови угоди, тому вступають в силу положення п.16.4 Правил, в зв'язку з чим не можуть бути повернуті позивачу на даний час Чисті внески, а вступний внесок взагалі не повертається. Умовами угоди не передбачено повернення авансових платежів, оскільки вони автоматично розподіляються на чисті внески, Адміністративні витрати і Страховий внесок.

Таким, чином, оскільки Умовами Угоди з якими погодився позивач передбачено порядок повернення коштів, сплачених за Угодою, на даний час ще не настав час повернення коштів позивачу, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів.

Крім того, позивач в позовній заяві посилався що кошти отримані відповідачем без відповідної правової підстави, проте оскільки кошти були сплачені на виконання умов Угоди та мають бути повернуті в порядку, який нею визначено, суд не може погодитись із твердженням позивача.

Суд вважає, що при встановленні і здійсненні правовідносин з ОСОБА_1 відповідачем не було допущено неправомірних і незаконних дій. При укладенні угоди, а також у подальших відносинах з позивачем відповідач діяв в рамках закону та керувався умовами Угоди, ОСОБА_1 мав уявлення як про предмет угоди, так і про його умови; ніякі права позивача при підписанні та виконанні Угоди не були відповідачем порушені; Угода укладена у відповідності з законодавством України. Оскільки з боку відповідача не були порушені умови угоди та не порушені права позивача, тому суд приходить до висновку, що в частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.23,526,653 ЦК України, ст.ст.10,11, 59, 60, 159,212,214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула