Справа № 162/349/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Труш В.О.
Провадження № 22-ц/773/1498/16 Категорія: 50 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Овсієнка А.А.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Любешівського районного суду від 16 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Любешівського районного суду від 16.09.2016 року провадження у даній справі зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із відповідей на запити місцевого суду до ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 732 від 26.05.2016 року та № 1166 від 15.08.2016 року, рядовий ОСОБА_2 на підставі Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року з 18.07.2015 року призваний у Збройні Сили України по частковій мобілізації і на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває (а.с.22, 30).

Вказані докази, як зазначив місцевий суд в оскаржуваній ухвалі, свідчать про те, що відповідач не має об`єктивної можливості брати участь у розгляді справи, по причині обставин визначених у п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

Зупиняючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що із наданих відповідачем ОСОБА_2 доказів наявні правові підстави для зупинення провадження у справі до повернення останнього із Збройних Сих України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Проте, такий висновок суду зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях приймається Президентом України у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, зазначений вище Закон, інші закони України та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Тобто зупинення провадження у справі за вказаною підставою можливе лише за умови введення воєнного стану.

Проте, оскільки на теперішній час відповідного Указу Президентом України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях не видавалось, триває антитерористична операція, тому місцевий суд дійшов помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у даній справі постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до цього ж суду.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Любешівського районного суду від 16 вересня 2016 року в даній справі скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: