Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2016 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі секретаря Гоменюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що від спільного подружнього життя у них з відповідачем народилося дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивача. На підставі виконавчого листа Барського районного суду Вінницької області від 30.05.2008 з відповідача стягуються аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Однак, з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів стан здоров'я доньки ОСОБА_4 погіршився. У 2012 дитина отримала статус дитини-інваліда та щорічно стаціонарно лікується у Вінницькій обласній дитячій лікарні та потребує подальшого тривалого та високовартісного лікування. У 2013 році 2015 році один раз на рік, а у 2014 році двічі - донька оздоровлювалась у спеціалізованому дитячому санаторії «Джерело» у м. Трускавець. Стан здоров'я доньки потребує постійного нагляду та лікування, так як вада яку має дитина, є невиліковною. Коштів, які заробляє позивач, та аліментів, які сплачує відповідач, у даний час недостатньо щоб забезпечити належне лікування та забезпечення дітей необхідними речами: одягом, взуттям та харчуванням. У зв'язку з викладеним, позивач просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання доньок, з 1/3 на 1/2 частку усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду письмові заперечення проти позову. Відповідно до яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути змінено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, з квітня 2016 року відповідача було звільнено з посади головного інспектор Барського відділення Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, та з 12.05.2016 відповідач перебуває на обліку як безробітний, тому його матеріальне становище значно погіршилося на підтвердження чого надано копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2016 рік. Крім того, у письмових запереченнях вказано, що донька ОСОБА_4 має вроджену ваду, тому стан її здоров'я не погіршувався. Відповідач вважає, що лише хвороба доньки не є підставою для збільшення розміру аліментів. Та зауважив, що його матеріальне становище на сьогодні не дає йому об'єктивної можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частки від усіх доходів (а.с. 60-62).

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та підтримав письмові заперечення. Суду пояснив, що не ухиляється від сплати аліментів, однак з 12.05.2016 він перебуває на обліку у Барському РЦЗ як безробітний. Інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності він не має. Крім того, має заборгованість зі сплати додаткових витрат на дитину на користь позивача у сумі 7438,28 грн, яку він буде намагатися частково погашати. Одночасно відповідач пояснив, що знає про ваду доньки ОСОБА_4, розуміє, що для її лікування необхідні витрати, а також є необхідність систематично оздоровлюватися, тому він бажає приймати участь у додаткових витратах, зокрема, їздити з донькою у санаторій тощо. У задоволенні позову про збільшення розміру аліментів просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №1/10/16 від 03.10.2016 (а.с. 54), позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Підтримала письмові заперечення відповідача проти позову. Звернула увагу суду, що положення Сімейного кодексу України містять вичерпний перелік підстав для зміни розміру аліментів, серед яких є зміна матеріального становища платника або одержувача аліментів, зміна їх стану здоров'я. Те, що у 2012 році дитина отримала статус інваліда, не означає, що у дитини погіршився стан здоров'я. Крім того, представником відповідача було надано копію виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 05.10.2016, відповідно до даних якої стан дитини за 2012-2016 роки стабільний. Поряд з цим, представник відповідача зауважила, що позивач надала до позовної заяви копії платіжних документів та квитків, що були предметом розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що виписка з медичної картки амбулаторного хворого, яка видана КУ «БРМЦ ПМСД», що надана представником відповідача, не може повністю відображати стан дитини, оскільки ОСОБА_4 перебуває на обліку у Вінницькій дитячій обласній лікарні. Просила суд урахувати, що під час розгляду справи про стягнення аліментів у 2008 році судом не було враховано хворобу дитини, оскільки тоді вона не мала статусу інваліда, тому судді не повідомляли про хворобу дитини. Крім того, щодо пояснень представника відповідача, то позивач заперечила, що платіжні документи повторюються, повторюються лише направлення на оздоровлення та копії квитків, які позивач долучила до даного позову не з метою стягнення коштів, а щоб довести необхідність у систематичному оздоровленні доньки.

На запитання головуючого позивач пояснила, що з 2007 року не змінювала місце роботи - Управління фінансів Барської РДА, де працювала спеціалістом, а останні два роки - головним спеціалістом.

На запитання головуючого відповідач пояснив, що з 2002 року працював у податковій службі, звідки був звільнений у квітні 2016 року.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до даних виконавчого листа Барського районного суду Вінницької області від 30.05.2008 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 14.05.2008 і до їх повноліття (а.с. 7).

Сторони розірвали шлюб 18.04.2008, що підтверджується даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.04.2008 (а.с. 8).

Відповідно до даних довідки КП «Бар-Благоустрій» №1095 від 25.08.2016 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, до складу її сім'ї входять доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (а.с. 9).

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними копії свідоцтва про її народження серії I-АМ №090539 від 28.07.2000 (а.с. 10), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, що підтверджується даними копії свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 від 30.10.2008 (а.с. 11).

ОСОБА_4, 2007 року народження, отримала статус дитина-інвалід, ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу на період з 27.02.2012 по 28.02.2017 у розмірі 838,00 грн, що підтверджується даними копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 18.05.2012 (а.с. 12).

Відповідно до даних копії форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів ОСОБА_4 має діагноз: хронічний пієлонефрит єдиної право нирки, рецедивуючий перебіг (а.с. 13).

Рішенням обласної лікувально-консультативної комісії Вінницької обласної клінічної лікарні №83 відносно ОСОБА_4, яка має заключний діагноз: «№11.0 Хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, рецедивуючий перебіг, ННо. Агенезія лівої нирки. Полівалентна алергія, Риніт. Хронічний тонзиліт», рекомендовано надати державну соціальну допомогу на п'ять років (а.с. 14).

Відповідно до даних копій виписок з історії хвороби, копій платіжних документів щодо придбання ліків, копій талонів до путівок, копій проїзних документів ОСОБА_4 перебуває під постійним наглядом лікарів, потребує на отримує періодичне лікування та систематично оздоровлюється (а.с. 16-44).

Загальна сума сукупного доходу ОСОБА_2 за 2016 (до звільнення з роботи) склала 37663,00 грн, що підтверджується даними копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2016 (а.с. 63-66).

Відповідно до даних копії довідки про доходи Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №5000/10/05025 від 04.04.2016 заробіток ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора у Жмеринській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за період з січня 2016 по квітень 2016 склав 37663,22 грн (а.с. 67).

ОСОБА_2 перебуває на обліку у Барському РЦЗ як безробітний з 12.05.2016, що підтверджується даними копії довідки Барського РЦЗ №1220 від 29.09.2016 (а.с. 68).

Відповідно до даних копії рішення Барського районного суду Вінницької області від 24.04.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати, пов'язані з хворобою доньки ОСОБА_4 у розмірі 7438,28 грн (а.с. 69-72). За вказаним рішенням виписано виконавчий лист (а.с. 73).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ході судового розгляду судом було встановлено, що матеріальний стан платника аліментів погіршився, оскільки він був звільнений з роботи у квітні 2016 року, матеріальний стан одержувача аліментів не змінився, стан здоров'я платника та одержувача аліментів не змінився. Під «іншими випадками, передбаченими цим Кодексом» слід розуміти положення ч. 2 ст. 186 СК, відповідно до яких у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав, що передбачені законом, для збільшення розміру аліментів.

Одночасно слід зазначити, що суд не приймає як підставу для задоволення позовних вимог твердження позивача про те, що під час розгляду справи про стягнення аліментів у 2008 році судом не було враховано те, що ОСОБА_4 має вроджену ваду, оскільки таку інформацію вони судді не повідомляли, з огляду на таке. По-перше, суд першої інстанції не наділений повноваженнями перевіряти законність рішень суду, по-друге, рішення суду від 30.05.2008 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньок набрало законної сили 10.06.2008 та більше восьми років виконується відповідачем.

Поряд з цим, суд роз'яснює позивачу, що відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи із системного розуміння положень ст. 192 СК України та ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що законодавець чітко розмежував підстави для зміни розміру аліментів, що присуджені до стягнення, та підстави для стягнення додаткових витрат на дитину.

Таким чином, оскільки донька сторін у справі ОСОБА_4 має вроджену ваду, потребує постійного лікування та періодичного оздоровлення, то позивач має право вимагати від відповідача участі у додаткових витратах, що пов'язані з хворобою доньки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: