Справа № 364/674/15-ц Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/4738/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 19 23.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», треті особи - ОСОБА_4, Кредитна спілка «Тринадцята зарплатня» про визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення (квартири) площею 284,0 кв.м. вартістю 1 142 600 грн., яка знаходиться АДРЕСА_1, підписаний 03 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати недійсним договір іпотеки від 03 вересня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 квітня 2008 року між кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 500 000 грн. для власних потреб строком на три місяці до 11 липня 2008 року та сплати процентів у розмірі 72 % річних. ОСОБА_2 виступив поручителем по вказаному кредитному договору. Оскільки ОСОБА_4 не виконувала умови кредитного договору, ОСОБА_2 для погашення кредиту продав власну квартиру, яка знаходиться АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2008 року ОСОБА_3 Позивач зазначає, що договір-купівлі продажу квартири укладений внаслідок обману, оскільки він був укладений з метою погашення заборгованості, яка виникла перед кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня». Позивач зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_2 та кредитною спілкою було підписано додаток до кредитного договору про його розірвання та було домовлено про вчинення відповідних дій щодо припинення кредитного договору та припинення нарахування пені та штрафів. Однак, через три роки після підписання договору купівлі-продажу нове керівництво звернулося до позивача з листом про погашення заборгованості по кредитному договору. ОСОБА_2 зазначає, що договір купівлі-продажу квартири є недійсним, оскільки кошти за продаж квартири позивач не отримував, а ОСОБА_3 квартиру не прийняла та навіть не бачила її, а ключі від квартири до цього часу знаходяться у позивача. Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що він надав достатньо доказів, які свідчать про укладення договору купівлі-продажу квартири під впливом обману. Суд не надав оцінку тому, що кошти в сумі 1 140 000 грн. позивач не отримував, так як квартира була передана в рахунок кредитних зобов'язань. Основною умовою підписання договору купівлі-продажу був додаток до кредитного договору, оригінал якого знаходиться у матеріалах розслідування. Кредитний договір та договір купівлі-продажу був укладений під впливом шахрайських дій колишнього бухгалтера кредитної спілки ОСОБА_3 та інших осіб.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №06/04/08.

25 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Тринадцята зарплатня» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №14/04/08-1 до кредитного договору, згідно умов якого ОСОБА_2 поручився перед КС «Тринадцята зарплатня» за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

03 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує квартиру під номером 4, що знаходиться в будинку під номером АДРЕСА_1

В додатку до кредитного договору № 06/04/08 від 11 квітня 2008 року зазначено, що сторони вирішили, що позичальник виконав свої зобов'язання по договору шляхом продажу вищезазначеної квартири.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Договір іпотеки суду надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 не надав доказів того, що під час укладення договору купівлі-продажу його було введено в оману зі сторони відповідача ОСОБА_3. Позивачем не доведено ту обставину, що при укладенні оспорюваного договору в діях ОСОБА_3 мав місце умисел.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що кошти за продаж квартири він не отримував, а ОСОБА_3 квартиру не прийняла та навіть не бачила її, а ключі від квартири до цього часу знаходяться у позивача. Однак, вказана обставина жодним чином не вказує на те, що договір купівлі-продажу був укладений під впливом обману зі сторони ОСОБА_3 Укладення кредитного договору та договору купівлі-продажу під впливом шахрайських дій колишнього бухгалтера кредитної спілки ОСОБА_3 та інших осіб не знайшло підтвердження під час розгляду справи. Додаток до кредитного договору, про який зазначає позивач, не впливає на дійсність оспорюваного договору.

Заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним договору іпотеки від 03 вересня 2008 року, ОСОБА_2 не надав як самого договору іпотеки, так і не навів підстав, з яких зазначений договір має бути визнано недійсним та не зазначив чим саме він порушує його права.

Отже, суд першої інстанції належним чином дослідив всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Поліщук М.А.