У х в а л а

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва АллаМихайлівни, відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва

від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М., відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 29 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 156/П/05/2008-840 відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 118 350, 93 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 29 травня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером № 2898, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1, яка належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2008 року укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М.

18 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1059, який було передано на виконання ВДВС, та відповідно відкрито виконавче провадження на підставі постанови про відкриття провадження від 30 липня 2013 року, серія ВП № 390070130.

Вважаючи, що виконавчий напис вчинено з грубим порушення норм чинного законодавства України та підлягає визнанню його таким, що не підлягає виконанню та просила визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Кобелєвою A.M. 18 липня 2013 року за реєстровим № 1059 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною 18 липня 2013 року за реєстровим № 1059 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судупо їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова