АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року

за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення за ново виявленими обставинами по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суд м. Дніпропетровська із заявою про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що в Індустріальному районному суді м.Дніпропетровська розглядалась цивільна справа №202/37570/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 листопада 2006 року. Своїм рішенням від 28 січня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та стягнуто з останньої заборгованість за кредитним договором від 11 листопада 2006 року у загальному розмірі 11866 грн.84 коп. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року вищезазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами заявниця зазначає те, що згідно розгорнутого розрахунку по кредитному договору від 11 листопада 2006 року, на який в обґрунтування позовних вимог посилався позивач, останнє погашення кредиту відповідачкою було здійснено 10 грудня 2014 року на суму 205,74 грн. Але, лише після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. Так, на той час представник відповідача не міг знати, що остання сума 205,74 грн. від 10 грудня 2014 року погашення кредиту відповідачем (на яку посилається як доказ позивач, яка підтверджує визнання боргу по платіжній карті №753993 за кредитним договором від 11 листопада 2006 року та поновлює перебіг позовної давності) є сумою, яка була стягнута з пенсії по виконавчому провадженню ВП №44729020 від 01 жовтня 2014 року по іншій справі №202/34583/13-ц по іншій кредитній угоді. 13 січня 2016 року відповідач отримала супровідний лист про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44729020 від 16 вересня 2014 року по виконавчому листу №202/34583/13-ц від 03 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 27349,65 грн. та постанови про звернення стягнення на доходи боржника, згідно якої постановлено стягувати з усіх видів доходу (заробітку) утримання в розмірі 20%. 22 січня 2016 року з управління пенсійного фонду України Індустріального району відповідачем була отримана деталізована таблиця стягненої та перерахованої суми пенсії (205,74 грн.) на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі постанови про звернення стягнення на доходи боржника ВП №44729020 від 01 жовтня 2014 року по виконавчому листу №202/34583/13-ц від 03 березня 2014 року.

Таким чином, на думку заявника, представник ПАТ КБ «Приватбанк» завідомо надав недостовірну інформацію як доказ до суду про останню суму погашення кредиту по платіжній карті №753993 за кредитним договором від 11 листопада 2006 року та позбавив права відповідача заявити клопотання про застосування строку позовної давності.

Посилаючись на ст.ст.361,362 ЦПК України просить скасувати за нововиявленими обставинами рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по цивільній справ №202/37570/13-ц від 28 січня 2015 року та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року в задоволені заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити на новий розгляд до суду першої інстанції посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції наданих ним доводів та порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, направивши питання на новий розгляд до суду першої інстанції, за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Як нововиявлені розглядаються ті обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення (ухвали), але про них не знав і не міг знати заявник. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, скаргах або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог цивільного процесуального закону.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Індустріального районного суд м.Дніпропетровська від 28 січня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та стягнуто з останньої заборгованість за кредитним договором від 11 листопада 2006 року у загальному розмірі 11866 грн.84 коп. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Оскаржуваною ухвалою суду було відмовлено в перегляді рішення за ново виявленими обставинами з тих підстав, що заявником не зазначено юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а тому підстав для перегляду рішення немає, обставини, зазначені в заяві ОСОБА_2 могли бути відомі заявнику під час розгляду справи в першій та апеляційній інстанції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він зроблений на припущеннях, без достатньої перевірки фактів, викладених в заяві.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у мотивувальній частині рішення (ухвали) слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) ( 1618-15 ).

Так, районним судом не перевірені належними чином доводи заявника про те, що останнє погашення кредиту відповідачем було виконано 10 грудня 2014 року на суму 205.74 грн., але на цей час представник відповідача не знав і не міг знати, що остання сума 205,74 від 10.12.2014 року погашення кредиту (на яку посилається, як доказ Позивач, яка підтверджує визнання боргу по платіжній картці № 4149 6053 3475 3993 за кредитним договором від 11 листопада 2006 року та поновлює перебіг позовної давності), є сумою яка стягнена з пенсії по виконавчому провадженню ВП №44729020 від 01.10.14 року по іншій справі №202/34583/13-ц, тобто по іншій кредитній угоді, стягнення заборгованості по якій розглядалось у іншій справі №202/34583/13-ц, за іншім рішенням суду, а посилання суду першої інстанції, на те, що у даному конкретному випадку обставини, зазначені в заяві ОСОБА_2 могли бути відомі заявнику під час розгляду справи в першій та апеляційній інстанції, оскільки, як вбачається з довідки управління пенсійного фонду України в Індустріальному районні м.Дніпропетровська від 22.01.2016 року, стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» по постанові №44729020 від 01 жовтня 2014 року на виконання судового наказу №202/34583 від 03 березня 2014 року було розпочато з 01 листопада 2014 року та здійснювалось по 30 листопада 2015 року. Тобто, починаючи з листопада 2014 року ОСОБА_2 знала, чи повинна була знати про відрахування з її пенсії відповідних сум. Однак, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції про зазначені обставини ОСОБА_2 не зазначала та не заперечувала дату останнього платежу по кредитному договору від 11 листопада 2006 року, яку було зазначено представником ПАТ КБ «Приватбанк», як вже зазначалось вище, зроблені районним судом на припущеннях, а факти викладені в заяві ОСОБА_2, фактично судом не перевірені, у звязку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: