У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих внаслідок затоплення квартири, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, у якому просили стягнути з ОСОБА_6:

- на користь ОСОБА_4 - 35 181 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1, 7 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн - витрати на надання правовій допомоги;

- на користь ОСОБА_5 - 2 тис. грн - витрати за вивезення меблів та іншого майна із затопленої квартири на час відновлюваного ремонту, 2 тис. грн - витрати на повернення меблів та іншого майна до квартири НОМЕР_1, яка була затоплена, 24 тис. грн - витрати за найм квартири для тимчасового проживання на період відновлюваного ремонту в квартирі НОМЕР_1 після її затоплення, 800 грн - витрати, понесені у зв'язку з проведенням незалежної оцінки вартості збитків, заподіяних залиттям квартири АДРЕСА_1, 7 тис. грн. - на відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн - витрати на правову допомогу.

На обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що 29 квітня 2013 року внаслідок винних дій ОСОБА_6, який є власником квартири АДРЕСА_1, відбулося залиття квартири НОМЕР_1 яка розташована в цьому будинку поверхом нижче, належної ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 09 лютого 2012 року.

Згідно із комісійним актом обстеження від 03 травня 2013 року, складеним старшим сантехніком житлово-експлуатаційної контори «Металург-2», у квартирі були пошкоджені коридор, дві кімнати, кухня та ванна кімната. ОСОБА_6 визнав свою вину та погодився із даними, зафіксованими в акті.

Згідно із кошторисом, складеним суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, вартість збитків заподіяних залиттям квартири, становить 35 181 грн.

Посилаючись на наведені вище обставини, позивачі просили позов задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування майнової шкоди 35 181 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 7 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн та витрати на оплату судового збору в розмірі 404 грн 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2 тис. грн на відшкодування витрат за вивезення меблів та іншого майна із затопленої квартири (на час відновлюваного ремонту), 2 тис. грн - витрати на повернення меблів та іншого майна до квартири НОМЕР_1, яка була затоплена, 24 тис. грн - витрати за оренду квартири для тимчасового проживання на період відновлюваного ремонту в квартирі НОМЕР_1 після її затоплення, 800 грн - витрати, понесені у зв'язку з проведенням оцінки вартості збитків, заподіяних залиттям квартири АДРЕСА_1 в результаті затоплення квартири, що сталось в ніч з 28 квітня на 29 квітня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн та витрати на оплату судового збору в розмірі 404 грн 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 7 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. Зменшено розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, з 7 тис. грн до 2 тис. грн. В іншій частині судове рішення залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови їй у задоволенні позову, у іншій частині рішення залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов висновку про те, що завдана позивачам шкода унаслідок залиття квартири, яка на праві власності належить ОСОБА_4 та у якій проживає ОСОБА_5, підлягає стягненню з ОСОБА_6, як власника квартири, з вини якого сталося залиття і на якого покладено обов'язок із утримання квартири в належному стані.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд, виходив із недоведеності ОСОБА_5 спричинення саме їй майнової та моральної шкоди залиттям квартири, яка їй не належить.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_4, суд врахував характер та обсяг моральних страждань позивачки, недоведеність останньою, що квартира була непридатна для проживання, та вважав, що належним розміром відшкодування моральної шкоди є 2 тис. грн.

Висновок апеляційного суду є правильним, узгоджується з фактичними обставинами справи та вимогами ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів.

Враховуючи те, що відповідач, який відповідно до чинного законодавства України відповідає за сантехнічне обладнання в своїй квартирі, не забезпечив його належне використання, що призвело до залиття квартири ОСОБА_4 та заподіяння їй шкоди, суд дійшов до правильного висновку, що дійсна шкода, заподіяна позивачці, підлягає відшкодуванню.

Відповідач не спростував своєї вини у залитті квартири, доказів, які б свідчили про невідповідність майнової шкоди розрахунку, який наведений у кошторисній документації (а. с. 38-55), відповідач не навів, хоча такий обов'язок на нього покладено відповідно до вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Доводи як касаційної скарги ОСОБА_6, так і касаційної скарги ОСОБА_5, висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року у нескасованій та незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик