У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10 грудня 2013 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. 25 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки жодних розрахунків між ним та винуватцем ДТП не проводилися. МТСБУ розглянувши надані ОСОБА_4 документи прийняло рішення про виплату останньому 14412,46 грн, які були перераховані на його рахунок. Після проведення страхової виплати МТСБУ 14.04.2014 року повідомило винуватця ДТП про необхідність компенсувати витрати на загальну суму 15 383,70 грн. На свій лист МТСБУ від ОСОБА_5 отримало лист про те, що з потерпілою особою ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про добровільну оплату суми матеріальної шкоди в розмірі 10000 грн, яка була сплачена потерпілому 28 грудня 2013 року в повному обсязі. ОСОБА_4 відмовився повернути безпідставно отримані кошти.

Посилаючись на вказані обставини, МТСБУ просило стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти в розмірі 15383,70 грн. набуті без достатньої правової підстави.

РішеннямЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник скаржника просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що правовою підставою для виплати ОСОБА_4 страхового відшкодування було вмотивоване рішення МТСБУ про здійснення страхового відшкодування, прийняте на підставі поданих відповідачем документів в порядку передбаченому ст.ст. 36, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, ОСОБА_4 здійснив відновлювальний ремонт свого пошкодженого автомобіля на СТО ТОВ «ГермесАвтоТранс», який склав 26640,00 грн., з яких 14412,46 грн - виплата страхового відшкодування МТСБУ, 10000 грн - кошти відшкодовані ОСОБА_3

Посилання позивача на те, що кошти в сумі 15383,70 грн, з яких: 14412,46 грн страхове відшкодування та 971,24 грн витрати на аварійного комісара підлягають поверненню, оскільки були виплачені безпідставно, не знайшли свого підтвердження.

Тим, паче що МТСБУ не позбавлено права звернутися до суду з регресним позовом до винної особи в дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, а вартість відновлювального ремонту повинна бути підтверджена актом виконаних робіт чи іншим платіжним документом щодо здійснення та оплати такого ремонту.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст.ст. 1194, 979 ЦК України страхове відшкодування потерпілій особі повинен виплачувати страховик, а в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, цю різницю сплачує особа винна в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Дане твердження узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 10 лютого 2016 року в справі № 6-2878 цс 15.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий висновок суду є правильним й відповідає вимогам Закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих коштів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович