Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/8269/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбачова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/3947/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича, третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 947, виданий 07.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., про зобов'язання звернути стягнення на транспортний засіб: марка - Volkswagen, модель - Polo, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску - 2013, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 237 976,94 грн., з тих підстав, що вказана у ньому сума заборгованості не є безспірною.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача та його адвоката Застрожнікової К.С., вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2013р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав у кредит грошові кошти у сумі 114 940, 06 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок Автомобільного дому «Соллі-Плюс» у якості оплати за автомобіль марки Vоlksvagen, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598 куб. см, рік випуску 2013р.

Право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.04.2013р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу № 50008737.

Листом державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 17.07.2015 року за вих. № 77/26 ОСОБА_2 було сповіщено про те, що 17.07.2015р. було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса № 947, виданим 07.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., про звернення стягнення на належний йому транспортний засіб: марка - VOLKSWAGEN, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску - 2013, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_1, за рахунок коштів від реалізації якого задовольняються вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 237 976,94 грн.

В позові про визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 в якості підстав для цього зазначав, що вказана у виконавчому написі нотаріуса заборгованість є спірною, оскільки він неодноразово звертався до банку з метою приведення розрахунку заборгованості у відповідність з вимогами чинного законодавства. Так, відповідач нараховує йому заборгованість, орієнтуючись на курс долара США по відношенню до гривні, не зважаючи на те, що позика була ним отримана в національній валюті - гривні. Крім того, він не отримував жодних письмових повідомлень (вимог) від відповідача про усунення порушень кредитних зобов'язань за договором від 24.04.2013 року із зазначенням розміру заборгованості, яка вказана у виконавчому листі у сумі 237 976, 94 грн., щоб можна було б вважати її безспірною, а також з пропозицією про добровільну передачу предмета застави, чи попередженням про початок процедури звернення стягнення на заставне майно.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що знайшли своє підтвердження ті обставини, що заборгованість, вказана в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірною, оскільки в суді мається спір щодо часткового визнання кредитного договору недійсним, вирішення якого буде впливати на розмір заборгованості, а також вважав, що позичальнику не було направлено вимоги про усунення порушення та сплату заборгованості із зазначенням її в розмірі, який визначений у виконавчому написі.

Проте колегія не погоджується із цими висновками суду, оскільки вони суперечать наданим матеріалам справи та нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що з лютого 2015р. ОСОБА_2 перестав виконувати взяті на себе зобов»язання щодо сплати щомісячних платежів у погашення кредиту, не сплативши їх згодом також у березні, квітні та травні 2015р.

Тому ТОВ «Порше Мобіліті» 26.05.2015р. було направлено на його адресу рекомендованим листом вимогу № 50008737 від 19.05.2015р. щодо дострокового повернення усього кредиту та всієї нарахованої на цю дату суми простроченої заборгованості ( а.с. 125-126).

Вказана вимога була направлена позивачу на адресу, вказану ним при укладенні договору, а саме: АДРЕСА_1, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 624 була отримана адресатом ОСОБА_2 09.06.2015р. ( а.с. 127).

ОСОБА_2 заперечував отримання вказаної вимоги, посилаючись на те, що у рекомендованому повідомленні стоїть не його підпис, тому за його клопотанням судом призначалась судова почеркознавча експертиза, яка не була проведена через ненадання оригіналу відповідачам.

Суд не взяв до уваги вказане рекомендоване повідомлення, оскільки відповідачем не було надано його оригіналу, а позивач заперечував отримання цієї вимоги.

Проте колегія не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до положень пункту 106 Правил надання послуг поштового зв»язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009р., під час вручення фізичній особі рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв»язку на підставі пред»явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Отже, вищевказаними Правилами не передбачено проставляння особистого підпису одержувачем на рекомендованому повідомленні, якщо у поштовому відправленні не мається вказівки «Вручити особисто» або «Судова повістка». Оскільки на поштовому відправленні № 624 не малось вказаних позначок, то не потрібно було і особистого підпису адресата про його вручення. А тому ствердження позивача про те, що зворотнє поштове повідомлення не містить його підпису, відповідає дійсності, але не є доказом того, що він не отримував поштове відправлення із вимогою.

Разом з тим, поштовому відправленню присвоєно відповідний штрих-код, воно містить штамп поштового відділення, а його вручення ОСОБА_2 посвідчується підписом поштового працівника.

Те, що до матеріалів справи не додано оригіналу вказаного рекомендованого повідомлення, а лише наявна його копія, не суперечить положенням ст. 64 ЦПК України, та не позбавляє цей документ доказового значення.

Таким чином, колегія вважає, що доводи позивача ОСОБА_2 про неотримання ним вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» від 26.05.2015р., є спростованими.

У вказаній вимозі ТОВ «Порше Мобіліті» зазначало, що у відповідності до п. 3.2 загальних умов кредитування воно вимагає від ОСОБА_2 дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості у відповідності до умов договору, що разом станом на поточну дату становить 229 953,32 грн., в тому числі: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить 9 060.60 доларів США, та відповідно до обмінного курсу складає 196 388,51 грн.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 29 356,89 грн.; штрафні санкції відповідно ст. 8.3 договору - 4 207,92 грн. ( Т. 1 а.с. 75).

Також позичальника було попереджено, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, позикодавець буде змушений вдатись до примусового стягнення кредиту та заборгованості, в тому числі за рахунок заставленого автомобіля. Вимога містила попередження і про те, що у випадку порушення строків погашення кредиту та заборгованості, зазначеного у ній, товариством буде нарахований штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає 22 988,01 грн.

У вимозі одночасно надані роз»яснення про те, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти, а тому відповідно до умов договору розмір такої заборгованості в гривні підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу валют, і буде перераховано у відповідності до діючого обмінного курсу валюти на дату вчинення відповідного виконавчого напису або подання позову ( у зв»язку з чим сума заборгованості за кредитом у гривні ймовірно буде відрізнятись від вказаної у цій вимозі).

Отже, у вимозі містились всі необхідні дані та попередження ОСОБА_2: про розмір

заборгованості із усіма складовими, про його прив»язку до курсу долара за умовами догово-

ру, про нарахування додаткового штрафу за невиконання вимоги; про можливу зміну розміру заборгованості на час ініціювання питання про вчинення виконавчого напису або звернення з позовом з урахуванням курсу валют; про можливе вчинення виконавчого напису або подання позову у випадку невиконання вимоги.

Проте, отримавши цю вимогу 09.06.2015р., ОСОБА_2 не виконав її в наданий йому строк. Тому ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, у якій сума дострокового погашення кредиту в розмірі 9 060,60 доларів США за курсом валют на цей час склала 190 499,12 грн. ( тобто менше, ніж була зазначена у вимозі), несплачені чергові платежі становили 20 865,66 грн. ( менше, ніж у вимозі), штраф за п. 8.3 договору - 3 624,15 грн. ( менше, ніж у вимозі). Але одночасно нараховано штраф у зв»язку з невиконанням цієї вимоги, про який було попереджено позичальника, у сумі 22 988,01 грн. ( Т. 1 а.с. 51)

Відтак, сума заборгованості у виконавчому написі відрізнялась лише через курс валют, до того ж в бік зменшення розміру всіх її складових, а збільшення загального розміру боргу відбулось лише за рахунок нарахування штрафу за невиконання вимоги про дострокове повернення кредиту та заборгованості, про що позичальник попереджався.

Тому річ не йде про кардинально новий розрахунок заборгованості порівняно з вимогою, а лише про його уточнення через зміну курсової різниці валют та нарахування нового штрафу за невиконання вимоги, що передбачено у кредитному договорі та зазначалось у попередженні.

Вказане не є свідченням відсутності такого критерію як безспірність суми заборгованості, дотримання якого є необхідною умовою вчинення виконавчого напису.

До заяви ТОВ «Порше Мобіліті» на обгрунтування заборгованості надало нотаріусу всі необхідні документи: оригінал кредитного договору № 50008737 від 24.04.2013р., оригінал договору застави № 50008737 від 26.04.2013р., вимогу про дострокове повернення кредиту, докази направлення та отримання цієї вимоги боржником. Тобто нотаріусу були надані всі документи, які передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172, а також у пункті 3.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р.

Нарахування ж заборгованості з прив»язкою до курсу валют було обумовлено кредитним договором, укладеним між сторонами. Так, договором визначено, що наданий кредит в сумі 114 940,05 грн. є еквівалентним 14 110 дол. США, тобто визначено його прив»язку до долара США.

Загальний розмір щомісячного платежу, який погоджено сторонами, становить еквівалент 371,62 дол. США за обмінним курсом, що є чинним станом на робочий день, що передує виставленню рахунку.

Вказані домовленості сторін у договорі не суперечать чинному законодавства, зокрема ч.ч. 1, 2 статті 533 ЦК України, а тому у нотаріусу не було підстав вважати, що розрахована кредитором сума є спірною в цьому сенсі.

Зазначення судом про те, що на наявність спору вказує перебування в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, в якому він просить визнати недійсним кредитний договір № 50008737 від 24.04.2013р. в частині покладення на нього обов»язку повертати отримані в кредит кошти платежами у гривнях, розмір яких розраховано за обмінним курсом долару США до гривні станом на день платежу, спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що з таким позовом ОСОБА_2 звернувся вже після вчинення виконавчого напису 07.07.2015р. та провадження у справі було відкрито лише 03.08.2015р.

Також суд посилається на те, що у ТОВ «Порше Мобіліті» відсутня генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій та індивідуальна ліцензія на використання іноземної валюти на території України, що слідує з листа директора Департаменту реєстраційних питань та ліцензування НБУ від 30.04.2015р., а тому, на думку суду, у товариства не мається права нараховувати заборгованість з прив»язкою до курсу валют.

Проте такі висновки суду не відповідають вимогам чинного законодавства з цього питання.

ТОВ «Порше Мобіліті» має статус фінансової установи та внесено до Реєстру фінансових установ, а тому має право надавати фінансові послуги, про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009р. за реєстровим № 16102366.

Відповідно до ст.. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», одним із видів фінансових послуг визначено послугу із надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, без розмежування такої послуги залежно від того, чи є такі кошти власними чи залученими.

ТОВ «Порше Мобіліті» надає фінансові кредити за рахунок коштів, отриманих від кредитних установ за відповідними кредитними договорами, що згідно із Ліцензійними умовами не є залученими коштами і не зобов»язує його отримувати ліцензію для здійснення діяльності із надання фінансових кредитів.

Що стосується визначення зобов»язання у гривнях з прив»язкою до курсу валют, то для цього також не потребується ані генеральної, ані індивідуальної ліцензії з огляду на таке.

Відповідно до Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого Постановою НБУ від 10.08.2005р. № 281, валютні операції - це операції, пов»язані з переміщенням або переходом права власності на валютні цінності.

Але здійснення розрахунку в еквіваленті до долару США не передбачає будь-якого переміщення або переходу права на валютні цінності, а тому не підпадає під ознаки валютних операцій.

Отже, ТОВ «Порше Мобіліті» не потрібна Генеральна ліцензія щодо здійснення валютних операцій.

Що стосується висновків суду про не зазначення у виконавчому написі строків, за які проводиться стягнення, то колегія вважає їх також неспроможними у зв»язку з наступним.

У відповідності п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін»юсту України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус вчиняє виконавчий напис, зокрема, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

З наданих нотаріусу документів вбачається, що кредитний договір укладено 24.04.2013р., а заборгованість відповідачем розрахована станом на 19.05.2015р., тобто в будь-якому випадку період заборгованості не перевищує трьох років. А тому у нотаріуса не було підстав відмовляти за цими обставинами у вчиненні нотаріального напису.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу повністю обґрунтованою, а рішення суду таким, що не відповідає наявним матеріалам справи та вимогам норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, тому у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення слід скасувати із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, колегія при ухваленні нового рішення вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з позивача, позовні вимоги якого залишені без задоволення, у сумі, сплаченій апелянтом за подання апеляційної скарги в розмірі 267,96 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір у сумі 267 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кримська О.М.

Кочеткова І.В.