Номер провадження: 22-ц/785/6444/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О.Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27. 10. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

27. 05. 2015 р. Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 кредит» (далі ПАТ «ОСОБА_2 кредит») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10. 12. 2013 р. між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Ороборос» (далі ТОВ «Ороборос») було укладено генеральний договір про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1, відповідно до умов якого банк зобовязався в порядку і на умовах визначених цим договором та кредитними договорами, що будуть укладені в межах та на виконання умов цього договору, що становлять його невідємну частину, надавати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобовязався в порядку і на умовах визначених цим договором та кредитними договорами повернути кредитні кошти, своєчасно сплатити відсотки за користування кредитними коштами та сплатити інші платежі, визначені цим договором та кредитними договорами. В межах та на виконання генерального договору про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1, 10. 12. 2013 р. між банком та позичальником було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1, відповідно до умов якого ТОВ «Ороборос» отримало кредит окремими частинами (траншами) у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах максимального ліміту заборгованості до 7 000 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% річних та кінцевим терміном повернення коштів до 09. 12. 2014 р. або достроково у випадках, передбачених кредитним договором.

У забезпечення виконання ТОВ «Ороборос» своїх договірних зобовязань за вказаними вище договорами 10. 12. 2013 р. між банком, позичальником та ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 були укладені договори поруки № № 04-868/1-4, 04-869/1-4, відповідно до яких поручителі зобовязалися перед ПАТ «ОСОБА_2 кредит» солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобовязань за генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 (з усіма змінами та доповненнями до них), а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках передбачених кредитним договором.

У звязку з невиконанням ТОВ «Ороборос» своїх договірних зобовязань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 1 травня 2015 року становив 13 682 618 грн 95 коп. і складався з: 6 999 800 грн заборгованості за кредитом, 186 577 грн 13 коп. заборгованості за відсотками, 57 623 грн 83 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 1 218 995 грн 44 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 5 575 грн 09 коп. 3% річних від простроченої суми відсотків, 94 926 грн 85 коп. 3% річних від простроченої суми кредиту, 111 534 грн 25 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати відсотків, 2 557 586 грн 36 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, 350 000 грн штрафу за прострочку сплати кредиту та 2 100 00 грн штрафу за прострочку сплати відсотків.

Указану заборгованість позивач просив стягнути з поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 окремо з кожного.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27. 10. 2015 р. (зі змінами по усуненню описки ухвалою цього ж суду від 29. 10. 2015 р.) позов ПАТ «ОСОБА_2 кредит» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 кредит» заборгованість ТОВ «Ороборос» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. у загальному розмірі 13682618,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_2 кредит» заборгованість ТОВ «Ороборос» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. у загальному розмірі 13682618,95 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ставлять питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 кредит».

Зокрема, по суті спору вказується, що суд не дотримав при розгляді справи норм процесуального права та необґрунтовано стягнув в солідарному порядку з поручителів суми заборгованості за кредитним договором, що не погоджується з вимогами ст. ст. 543, 554 ЦК України.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи зазначений позов ПАТ «ОСОБА_2 кредит» про стягнення з відповідачів поручителів грошових коштів суд першої інстанції виходив з його доведеності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; п оручителем може бути одна особа або кілька осіб; а за ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Положеннями ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Судом встановлено, що згідно з укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Кредит» та ТОВ «Ороборос» Генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. банк зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором та кредитними договорами, що будуть укладені в межах та на виконання цього договору, що становлять його невідємну частину, надавати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим договором та кредитними договорами, своєчасно платити належні платежі, визначені договором та кредитними договорами (п. 1.1 договору); загальний розмір кредитування позичальника за наданими в рамках даного договору кредитами не повинен перевищувати 10 млн. грн. (п. 1.2 договору); строк протягом якого банк здійснює надання кредиту за цим договором встановлюється з 10. 12. 2013 р. по 09. 12. 2016 р. (тобто з датою кінцевого повернення кредиту в розмірі, що не повинен перевищувати 10 млн. грн., до 09. 12. 2016 р., який ще не настав). (п. п. 1.2, 1.3 договору).

За п. 6.5 договору банк має право достроково стягнути заборгованість, в тому числі інші передбачені договором платежі, зокрема у випадку порушення умов цього договору та кредитних договорів, укладених в його межах.

За п. п. 2.4.4, 2.4.5 цього Генерального договору одними із засобів забезпечення договору вказано договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В межах цього Генерального договору за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р., який є невід ємною частиною вказаного Генерального договору, банк надав ТОВ «Ороборос» кредит окремими частинами траншами, в межах максимального ліміту заборгованості до 7000000,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 22,0 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 09. 12. 2014 р.

Відповідно до п. 2.1. цього договору позивач перерахував позичальнику кредитні кошти на його поточний рахунок в межах максимального ліміту в розмірі 6999800,00 грн., що підтверджується наданою позивачем суду випискою п о особовому рахунку та заявами на видачу кредиту.

За п. п. 1.3.4, 1.3.5 цього Договору про надання відновлювальної кредитної лінії одними із засобів забезпечення договору вказано договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Проте ТОВ «Ороборос» встановлені вказаними Генеральним договором і його невідємною частиною - Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. терміни повернення наданого кредиту та сплати інших платежів за умовами договору не дотримав і не повернув кредит ні до 09. 12. 2014 р., ні пізніше (враховуючи строк виконання Генерального договору до 09. 12. 2016 р., що не настав).

Згідно п. 4.2. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р., у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором та тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1.1., 2.4., 2.14.3., 3.2.4., 4.4. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму заборгованості, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором.

Пунктом 4.3. цього договору визначено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2.-3.3.16 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 5 % від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок.

Через невиконання ТОВ «Ороборос» своїх зобовязань перед позивачем за згаданим договором, його заборгованість перед позивачем за цим договором станом на 01.05.2015 року склала у загальному розмірі 13682618, 95 грн., з яких : заборгованість за кредитом 6999800,00 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 186577,13 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 57623,83 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1218995,44 грн.; три проценти річних від простроченої суми процентів 5575,09 грн.; три проценти річних від простроченої суми кредиту 94926,85 грн.; інфляційні втрати за час прострочки по сплаті процентів 111534,25 грн.; інфляційні втрати за час прострочки по кредиту 2557586,36 грн.; штраф за прострочку кредиту 350000,00 грн.; штраф за прострочку процентів 2100000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10.12.2013 р. та договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р., між банком, ТОВ «Ороборос» і поручителем ОСОБА_3 укладено договір поруки № 04-869/1-4 від 10.12.2013 р.

За умовами цього договору поруки поручитель ОСОБА_3 зобовязується перед кредитором (банком) солідарно відповідати за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. (з усіма додатками, змінами та доповненнями до цього договору, як уколеними так і тими, що будуть укладені у майбутньому) і його невідємною частиною - договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. (з усіма додатками, змінами а доповненнями до цього договору, як укладеними, та й тими, що будуть укладені у майбутньому), а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту.

У пункті 2.1.1. цього договору укладеного з поручителем ОСОБА_3 зазначено, що змістом забезпеченого порукою зобов'язання є повернення кредиту у розмірі 10 млн. грн. з погашенням відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 09. 12. 2016 р.

Відповідно до п. 3.1.2. цього договору поруки, поручитель ОСОБА_3 зобовязаний у разі невиконання позичальником забезпеченого порукою зобовязання, відповідати перед банком разом зі позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством може бути звернено стягнення.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. та договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р., між банком, ТОВ «Ороборос» і поручителем ОСОБА_4 укладено договір поруки № 04-868/1-4 від 10. 12. 2013 р.

За умовами цього договору поруки поручитель ОСОБА_4 зобовязується перед кредитором (банком) солідарно відповідати за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-238ю/2013/2-1 від 10.12.2013 р. (з усіма додатками, змінами та доповненнями до цього договору, як уколеними так і тими, що будуть укладені у майбутньому) і його невідємною частиною - договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10. 12. 2013 р. (з усіма додатками, змінами а доповненнями до цього договору, як укладеними, та й тими, що будуть укладені у майбутньому), а саме : повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту.

У пункті 2.1.1. цього договору укладеного з поручителем ОСОБА_4 зазначено, що змістом забезпеченого порукою зобов'язання є повернення кредиту у розмірі 10 млн. грн. з погашенням відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 09. 12. 2016 р.

Відповідно до п. 3.1.2. цього договору поруки поручитель ОСОБА_4 зобовязаний у разі невиконання позичальником забезпеченого порукою зобовязання, відповідати перед банком разом зі позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством може бути звернено стягнення.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і сторонами не спростовані.

Тому, виходячи з матеріалів справи, викладених обставин у їх сукупності та вищевказаних правових положень, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно та обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення зазначеного позову ПАТ «ОСОБА_2 Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором з кожного з цих поручителів окремо, що відповідає вищенаведеним правовим положенням і узгоджується зі змістом ст. ст. 543, 554 ЦК України, а посилання в апеляційній скарзі на солідарне стягнення з відповідачів заборгованості (розмір якої відповідачі не оспорюють) спростовується матеріалами справи і рішенням суду, оскільки як вказано вище заборгованість з кожного з поручителів рішенням суду стягнуто окремо.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

А посилання на порушення судом норм процесуального права, зокрема, щодо розгляду справи в загальному порядку за відсутності відповідачів, які самі особисто не отримували повістки, внаслідок чого на думку відповідачів навіть за належного їх повідомлення суд мав ухвалити заочне рішення у справі, не відображення в назві позову третьої особи, стосовно якої у змісті рішення вказано про її участь у справі, не має правового значення, оскільки ці обставини не є підставами, за якими рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначеного позову у справі.

Додатково апеляційний суд відмічає, що діючим Цивільним процесуальним кодексом України не вимагається отримання судової повістки лише саме особисто адресатом, наприклад, за ст. 76 ЦПК України повістка вважається врученою і за інших обставин, в т. ч. може бути вручена члену сімї тощо.

Одночасно при розгляді даної справи апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційних скаргах доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27. 10. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_5

ОСОБА_6