Справа № 654/3560/15-ц
Провадження №2/654/91/2016
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді - Сіянко В.М.,
секретаря - Данилевич В.П.,
розглянувши у відкритому с удовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області в порядку заочного розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
Позивачка 08.10.2015 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну повнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син вступив до Херсонського державного університету, на даний час навчається на другому курсі денної форми навчання на факультеті психології, історії та соціології денної форми навчання, на контрактній основі. Батько дитини допомоги не надає, хоча має неофіційний дохід, син потребує матеріальної допомоги, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання або до закінчення навчання.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 2).
Шлюб між ОСОБА_2 та позивачкою розірвано 14.10.1997 року (а.с. 6).
ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу Херсонського державного університету факультету психологія, історія та соціологія денної форми навчання, контрактної форми фінансування, стипендію не отримує, термін навчання 4 роки - з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с. 5).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до частин 1 і 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 3, 4).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є інвалідом, має можливість надавати допомогу сину ОСОБА_3, який є повнолітнім, але не досяг 23 років, є студентом Херсонського державного університету, потребує матеріальної допомоги. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 600,00грн. щомісячно, починаючи 08 жовтня 2015 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження ним навчання або до закінчення ним навчання.
Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 191, 199 СК України, ст.ст. 10, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд ,-
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 600,00 (шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 20.10.2015р. і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови продовження ним навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя В. М. Сіянко