Провадження № 2/752/4631/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10.10.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

Встановив

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона та її син ОСОБА_3 є власниками вказаної квартири. Відповідач по справі зареєстрована у вказаній квартирі, однак фактично не проживає в квартирі з моменту реєстрації, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в її квартирі не має. У зв'язку з чим позивач посилаючись на правові підстави ч. 2 ст. 405 ЦК України просить суд захистити її право власності та визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаною квартирою.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату і час судового розгляду повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомила, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Державною адміністрацією Московського району згідно з розпорядженням № 19186 від 20.07.1998 року ОСОБА_1 та членам її сім'ї - ОСОБА_3 в рівних долях належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

З довідки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД-110 від 13.07.2016 року № 3647 вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З актів від 22.07.2015 року, 20.11.2015 року, 27.04.2016 року та 20.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 на момент складення актів в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною 2 ст. 402 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою у належній позивачу та членам її сім'ї квартирі, порушує її права власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, гарантовані ст. 319 ЦК України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити позов.

Задовольняючи позов суд враховував вимоги Цивільного та Житлового кодексів України.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя