АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/2151/2016 Єдиний унікальний номер справи: 663/1203/16-ц
Головуючий в І інстанції Пухальський С.В. Доповідач Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПриходько Л.А.
суддівБездрабко В.О.
Борка А.Л.
секретарКутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2016 року у справі

за позовом

приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_5, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

27 травня 2016 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів, зазначивши, що на виконання укладеного між сторонамидоговору страхування наземного транспорту № HECFAN02190034 від 15 січня 2009 року, у зв'язку з настанням страхового випадку, СК «Інгосстрах» 30 березня 2009 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50645.50грн, які 06 квітня 2009 року перераховані в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «Приватбанк». Розмір страхового відшкодування визначений з урахуванням звіту оцінки вартості шкоди, заподіяної при ДТП, проведеної ТОВ «Оперейтор» за №001-2211 від 12.03.2009, пункту 15.14 Договору страхування, заяви відповідача від 30.03.2009 про згоду на передачу ТЗ на користь страхової компанії, страхового акту від 30.03.20-09 № И-5019 та франшизи. Станом на жовтень 2015 року ОСОБА_5 свої зобов'язання щодо передачі ТЗ на користь страхової компанії не виконала. На адресу відповідачки страховою компанією було направлено вимогу, яку вона отримала особисто, але транспортний засіб на момент звернення до суду відповідачкою не передано. З наведених підстав позивач просив стягнути з ОСОБА_5 надмірно сплачене страхове відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, всього на суму 16487,08 грн.

Судом, під час розгляду справи, до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПАТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2016 року у задоволені позовних вимог ПрАТ «СК «Інгосстрах» до ОСОБА_5, третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштіввідмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПрАТ «СК «Інгосстрах» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та допущенні судом порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПрАТ «СК «Інгосстрах» - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначила, що, на її думку, рішення суду є законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 15 січня 2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» (після зміни організаційно-правової форми ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах») та ОСОБА_5 укладено договір страхування наземного транспорту № HECFAN02190034 за умовами якого об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням транспортним засобом IDEAL НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1, 2008 року випуску, страхова сума склала 50900 грн.

Відповідно до п. 15.14 Договору страхування у разі страхування транспортного засобу на повну вартість та у випадку його конструктивного знищення (коли вартість відновлювального ремонту перевищує 80% страхової суми), страховик може виплатити страхове відшкодування у межах страхової суми з вирахуванням зносу за період, що пройшов з початку страхування, та з вирахуванням безумовної франшизи, та попередніх витрат за договором. У разі такої виплати, перед отриманням страхового відшкодування пошкоджений транспортний засіб передається власником Страховику після зняття його з обліку в органах реєстрації.

24 січня 2009 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб IDEAL НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Зі звіту № 001-2211 про проведення оцінки вартості збитку, заподіяного при ДТП, від 12 березня 2009 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля IDEAL НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1 внаслідок ДТП становить 41395,20 грн.

Зважаючи на вищезазначене, у відповідності із п.15.14 договору № HECFAN02190034, застрахований автомобіль вважається конструктивно знищеним, оскільки вартість відновлюваного ремонту перевищує 80 % страхової суми.

25 березня 2009 року ОСОБА_5 надала згоду на передачу автомобіля IDEAL НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1 на користь СК «Інгосстах» про що зазначено в заяві адресованої директору ХФ «Приватбанк»(а.с. 52).

Згідно страхового акту № И-5019 від 30 березня 2009 року Страховою компанією «Інгосстрах» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у розмірі 50645,50грн. (а.с.20-21), які 06 квітня 2009 року перераховано ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 (а.с. 51).

27 липня 2009 року ОСОБА_5 передала кредитному інспектору ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль IDEAL ІІ (після ДТП), про що зазначено в копії акту передачі заставного майна (а.с. 85). Оригінал зазначеного акту оглянутий судом апеляційної інстанції в судовому засіданні.

01 жовтня 2015 року на адресу ОСОБА_5 було направлено вимогу ПрАТ «СК «Інгосстрах» про передачу транспортного засобу, яка була отримана відповідачем 03 жовтня 2015 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що позивачем виплачено страхове відшкодування в повному обсязі 06 квітня 2009 року. Оскільки на час виплати страхового відшкодування відповідачем не були виконані зобов'язання щодо передачі страховій компанії транспортного засобу, саме з цього часу у Страховика виникло право на позов.

До суду ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулось з заявою про захист свого права лише 27 травня 2016 року(а.с.73).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення судом рішення, ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про застосування позовної давності (а.с.84).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають як такі, що заявлені після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Доводи апелянта про те, що строк перебігу позовної давності має рахуватися з 11 жовтня 2015 року, оскільки строк повернення пошкодженого транспортного засобу, відповідно до вимог про повернення транспортного засобу направлених на адресу відповідача 01 жовтня 2015 року та отримані ним 03 жовтня 2015 року, настав 10 жовтня 2015 року суперечать вимогам ст. 261 ЦК України щодо визначення початку перебігу позовної давності. Частина 2 ст. 530 ЦК України, на яку посилається апелянт в обґрунтування своїх доводів, лише визначає строк (термін) виконання зобов'язання та не може бути застосована для визначення початку перебігу позовної давності.

Суд з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2016 рокузалишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

А.Л. Борка