Справа № 462/8492/14 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5690/16 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Левика Я.А., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ТзОВ «Мостанафта» - Пащука А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостанафта», третя особа - Інспекція з захисту прав споживачів у Львівській області про визнання дій і актів незаконними та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 05.12.2014 року звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Мостнафта», який в подальшому уточнила і просила визнати незаконними дії відповідача щодо припинення постачання електричної енергії до квартири на АДРЕСА_1, визнати незаконними акти 01-03 від 06.02.2014 року та 01-17 від 24.03.2014 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, а також стягнути 20000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 2011 року є власником вказаної квартири і нежитлових приміщень (підвалу) у будинку, які придбала у ТзОВ «Мостнафта». Відповідач є балансоутримувачем будинку, здійснює облік, нарахування та стягнення оплати за спожиту електроенергію мешканцям будинку. Власниками індивідуальних квартир окремих договорів із ПАТ «Львівобленерго» не було укладено, останнє постачало електроенергію тільки ТзОВ «Мостнафта» для потреб усього будинку. Оплата проводилась за виставленими відповідачем рахунками. На підставі актів від 06.02.2014 року і 24.03.2014 року їй було припинено постачання електроенергії за самовільне підключення і позаоблікове використання нею електроенергії. Зазначала, що такі дії відповідача є незаконними, оскільки право відключення споживачів від елекропостачання належить виключно енергопостачальникам, яким ТзОВ «Мостнафта» не являється. Відповідач діяв всупереч вимог ПКЕЕН, оскаржувані акти складені особами, які не уповноважені їх складати, форма актів не відповідає встановленій ПКЕЕН, крім цього відсутнє рішення суду про припинення постачання електричної енергії. Вважала, що такими незаконними діями відповідача їй також завдано моральну шкоду, яку оцінює у 20000 грн.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним. Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідачем припинено постачання електроенергії до її квартири на підставі акта від 06 лютого 2014 року, який складено особами, які не мали права його складати, форма акта не відповідає формі актів, які складаються у випадку виявлень порушень Правил користування електричною енергією, акт не підписано трьома представниками енергопостачальника, відповідно не могли проводитися будь-які засідання комісії, яка повинна була б встановити наявність порушення нею як споживачем правил користування та провести розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, відсутнє рішення суду про припинення постачання електричної енергії. Звертає також увагу на те, що відсутність письмового договору жодним чином не свідчить про відсутність між сторонами відповідних правовідносин, а недодержання письмової форми правочину не має наслідком його нікчемність. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ТзОВ «Мостанафта» - Пащука А.І. про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі обставини.

В 2009 році ТзОВ «Мостнафта» здало в експлуатацію житловий будинок на АДРЕСА_1.

Позивачка по справі 09.06.2011 року у вказаному будинку придбала квартиру №37 та нежитлові приміщення, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2011 р. та копією договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень (а.с. 162, 163).

В період з 11.10.2007 року до 14.10.2014 року ТзОВ «Мостнафта» була власником та балансоутримувачем електричних мереж, а ТзОВ «Добрий двір» - балансоутримувачем технічних приміщень, сходових кліток та благоустрою прибудинкової території будинку по АДРЕСА_1.

06.02.2014 року комісією в складі директора ТзОВ «Добрий двір» ОСОБА_6 і технічного директора ТзОВ «Преміум Маркет Пак» ОСОБА_8 складено акт 01-03 (а.с. 5) про порушення Правил користування електричною енергією для населення, яким встановлено, що ОСОБА_2 споживала електроенергію безобліково шляхом несанкціонованого підєднання, а актом 01-17 від 24.03.2014 року комісії у складі енергетика ТзОВ «Мостнафта» ОСОБА_9, бухгалтера ТзОВ «Добрий двір» ОСОБА_10, юриста ТзОВ «Мостнафта» ОСОБА_11 (а.с. 76) встановлено, що споживач ОСОБА_2 зірвала пломби і несанкціоновано підєднала електропостачання в АДРЕСА_1, для усунення порушень від'єднано електропостачання, встановлено пломбу.

Позивач у даній справі просив визнати незаконними дії відповідача щодо відключення її квартири і нежитлових приміщень від електромережі та припинення енергопостачання, а також акти 01-03 від 06.02.2014 року і 01-17 від 24.03.2014 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на порушення своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення, оскільки електричні мережі на момент відключення квартири АДРЕСА_1 і належних позивачу нежитлових приміщень належали відповідачу ТзОВ «Мостнафта», однак позивачкою не надано суду будь-яких доказів, що вона є споживачем по відношенню до відповідача, не надано договору або іншого правочину, який породжує права споживача у позивачки по відношенню до відповідача і при цьому позивачка не надала доказів виникнення в неї відповідних прав споживача електричної енергії, які б виникали на підставі закону чи іншого нормативного акту.

Однак з таким висновком повністю погодитись неможна, оскільки його суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Правовідносини між енергопостачальниками та громадянами (споживачами електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 а також Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року.

Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Стаття 1 Закону України «Про електроенергетику» дає визначення термінів, а саме: споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю; енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту.

11.10.2007 року між ТзОВ «Мостнафта» та ПАТ «Львівобленерго» укладено договір № 69547, де ТзОВ «Мостнафта» визначено як споживач (а.с.112).

Між ПАТ «Львівобленерго» та власниками квартир будинку АДРЕСА_1 станом на лютий-березень 2014 року договори про користування електричною енергією не були укладені. Постачання електричної енергії цього будинку здійснювалось на підставі вказаного договору про постачання електричної енергії між ПАТ «Львівобленерго» і ТзОВ «Мостнафта», а передача та розподіл електричної енергії електромережею будинку здійснювалося ТзОВ «Мостнафта» самостійно. Облік електричної енергії, що постачалася для потреб житлового будинку здійснювався двома приладами обліку, один з яких обліковував електричну енергію, що споживалася мешканцями будинку, а другий обліковував електричну енергію, що споживається для потреб освітлення місць загального користування та роботи ліфтів. ПАТ «Львівобленерго» на той час не приймало в експлуатацію електричні мережі будинку і не здійснювало опломбування квартирних засобів обліку електричної енергії. За використану електричну енергію, відповідно до показників усіх засобів обліку використання електричної енергії, включаючи ті, які належали мешканцям квартир по АДРЕСА_1, сплачувала ТзОВ «Мостнафта» своїми коштами, загальною сумою відповідно до виставлених рахунків ПАТ «Львівобленерго» на рахунок останнього, а повернення коштів відбувалося з компенсації мешканців за посередництвом ТзОВ «Добрий двір» на рахунок ТзОВ «Мостнафта».

А відтак, відносини між ТзОВ «Мостнафта» та позивачкою по справі регулювались розділом 12-тим - «Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів» Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, що судом першої інстанції не було враховано.

Згідно з п. 12.3. ПКЕЕ населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору.

Відповідно до п.12.4. ПКЕЕ закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Згідно з п.12.7. ПКЕЕ для забезпечення проведення повних та своєчасних розрахунків населений пункт забезпечує складення балансу обсягу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах та надає його постачальнику електричної енергії в термін, обумовлений договором про користування електричною енергією на території населеного пункту.

Відповідно до п.12.10. ПКЕЕ електроустановки споживачів населеного пункту та споживачів на території населеного пункту, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або населеним пунктом, підлягають відключенню від електричних мереж населеного пункту.

Згідно з положеннями ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

А відтак, оскільки відповідно до п.12.10. ПКЕЕ електроустановки споживачів населеного пункту та споживачів на території населеного пункту, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або населеним пунктом, підлягають відключенню від електричних мереж населеного пункту, однак між позивачкою по справі, як споживачем населеного пункту, та відповідачем по справі, як населеним пунктом, не укладалося жодних договорів, тобто відсутнє визначення умов, при порушенні яких можливе відключення, ТзОВ «Мостанфта» не мав правових підстав для відключення 06.02.2014 року та 24.03.2014 року електроустановок ОСОБА_2

Зазначені обставини та положення закону залишились поза увагою суду першої інстанції,в з»язку з чим в цій частині рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про визнання незаконними дій ТзОВ «Мостанфта» щодо припинення постачання електричної енергії до АДРЕСА_1.

Разом з тим, оскільки вимоги позивачки про визнання незаконними актів 01-03 від 06.02.2014 року та 01-17 від 24.03.2014 року не відповідають способам захисту цивільного права згідно ст.16 ЦК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги цій частині.

Також, враховуючи відсутність доказів прозаподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача вимога ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди правильно визнана судом першої інстанції безпідставною.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними дії ТзОВ «Мостанфта» щодо припинення постачання електричної енергії до АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити нове рішення. Визнати незаконними дій ТзОВ «Мостанфта» щодо припинення постачання електричної енергії до АДРЕСА_1. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Левик А.Я.

Ніткевич А.В.