Справа № 235/756/16-ц
Провадження № 4с/235/41/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Сизон Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 у м. Покровську Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 противоправними та зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2016 року заявник звернулася до суду із скаргою на діяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, яку просить визнати противоправною та зобовязати вчинити певні дії щодо зменшення розміру заборгованості боржника ОСОБА_3 по виконавчому провадженню ВП № 51561115.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона отримала рекомендоване поштове відправлення № 451, у якому містився розрахунок № 609 від 07 вересня 2016 року заборгованості по сплаті аліментів перед нею. Надісланий їй розрахунок містить неповні відомості про розмір заборгованості, більш того державний виконавець на власний розсуд зменшив розмір заборгованості боржника.

Заявнику вказує., що нею не пропущено 10 денний строк на оскарження дій державного виконавця, оскільки розрахунок № 560 від 25.08.2006 року, з яким вона не погоджується, отримано 21 вересня 2016 року.

Також, заявник вказує, що Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 235/203/16-ц у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ВДВС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку про відновлення втраченого виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи 21 вересня 2001року і до повноліття доньки ОСОБА_5, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів щомісячно на кожну дитину. Даний виконавчий лист був поданий нею до відділу ДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції. По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження ВП № 51561115.

Також вказує, що у заяві про прийняття виконавчого листа до виконання нею було поставлено питання про обчислення заборгованості зі сплати аліментів та її стягнення та 31 серпня 2016 року на її адресу надійшов розрахунок № 560 від 25 серпня 2016 року заборгованості зі сплати аліментів.

Заявник вказує, що державний виконавець Проценко К.Д. правильно зазначила період заборгованості, який був обчислений з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2013 року та з 01 січня 2014 року по 29 червня 2016 року. Період з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року правомірно не був врахований, у зв'язку з проведенням боржником виплат При цьому державний виконавець Проценко К.Д. правильно визначила період заборгованості більш ніж за 3 роки, оскільки пред'явлений виконавчий лист стосується втраченого провадження, яке існувало з 08 жовтня 2001 року і виконувалось боржником.

Однак цей розрахунок у першому абзаці містив помилку, а саме були неправильно вказано назву суду який видав виконавчий лист, а тому вона повторно звернулась до ВДВС із проханням відредагувати перший абзац розрахунку шляхом виправлення найменування судового органу, який видав виконавчий лист.

Однак, державний виконавець ВДВС Добропільського МРУЮ ОСОБА_2 замість виправлення механічної помилки вдалась до зміни змісту розрахунку в частині заборгованості. Внаслідок чого їй 08 вересня 2016 року був висланий інший розрахунок № 609 від 07 вересня 2016 року, із зазначенням того, що розрахунок № 560 від 28 серпня 2016 року вважається скасованим.

Заявник вважає, що своїми діями державний виконавець Курган Н.Р. зменшила раніше визначену заборгованість боржника на 8 931,95 грн.: 44 494,09 35 562,14 = 8 931,95 грн., де 44 494,09 грн. - заборгованість визначена у розрахунку № 560 від 25 серпня 2016 року (станом на 29 червня 2016 року), 35 562,14 - грн. - заборгованість визначена у розрахунку № 609 від 07 вересня 2016 року (станом на 29 червня 201 6 року).

Тобто, своїми діями державний виконавець Курган Н.Р. фактично звільнила боржника від сплати заборгованості на суму 8 931,95 грн. Додатково до цього в розрахунок № 609 від 07 вересня 2016 року включений період з 04 липня 2013 року по 01 грудня 2013 року, який боржником сплачений, відомості нею були надані до ВДВС Добропільського МРУЮ. Таким чином боржник отримав реальну можливість оскаржити дії державного виконавця, додатково зменшивши розмір заборгованості на суму проведених виплат.

З огляду на вищенаведене, просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 в частині зменшення розміру заборгованості боржника ОСОБА_3 по виконавчому провадженню ВП № 515611 15 та зобовязати Відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції підготовити та надіслати стягувану розрахунок заборгованості зі сплати аліментів

Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, скаргу підтримує у повному обсязі.

Представник ВДВС Добропільського МРУЮ у Донецькій області ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засіданні не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та заперечення на скаргу, які містяться в матеріалах справи.

Боржник ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засіданні не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України, суд вважає за можливе, розглянути зазначену заяву на підставі наявних документів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначає порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено, що Кіровським районним судом м. Донецька 08 жовтня 2001 року ухвалено постанову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 21 вересня 2001 року і до повноліття доньки ОСОБА_5, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів щомісячно на кожну дитину.

На підставі вищевказаного рішення суду Кіровським районним судом м. Донецька 03 грудня 2012 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 21 вересня 2001 року і до повноліття доньки ОСОБА_5, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів щомісячно на кожну дитину.

З листа Головного управління юстиції у Донецькій області Управління Державної виконавчої служби № 01.03.2013 року № В-131-0456 вбачається, що у зв'язку з озброєним захватом приміщень, матеріально - технічної бази, журналів обліку, номенклатурних і архівних справ та оригіналів виконавчих проваджень ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5808/01, виданим 08 жовтня 2001 року Кіровським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на доньку, було втрачено, на підтвердження чого заявнику від ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку за новим його містом знаходження 25 грудня 2015 року було видано довідку за № 08/16-к.

Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 11 травня 2016 року, втрачене судове провадження у справі № 2-5808/01 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відновлено, за результатами розгляду якої 08 жовтня 2001 року Кіровським районним судом м. Донецька вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 21 вересня 2001 року і до повноліття доньки ОСОБА_5, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів щомісячно на кожну дитину (а.с. 4-5).

Також у мотивувальні частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2016 року встановлено, що під час виконання рішення про стягнення аліментів виконавчий лист був загублений не з вини заявника. Ухвалою від 12 листопада 2012 року Кіровським районним судом м. Донецька було прийнято рішення про видачу дублікату виконавчого листа. В цей час у ВДВС Добропільського МРУЮ був знайдений оригінал виконавчого листа. Таким чином протягом 2012 року та по квітень 2013 р. аліменти не сплачувались. Після звільнення боржника з шахти ім. Скочинського м. Донецька виконавчий лист був повернутий до ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку. В силу загальновідомих обставин, а саме проведення антитерористичної операції у Донецькій області, виконавче провадження разом з виконавчим листом було втрачено.

16 червня 2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 2в/235/6/16 від 18 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 21 вересня 2001 року і до повноліття доньки ОСОБА_5, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів щомісячно на кожну дитину (а.с. 6).

Згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби ВП № 51561115 від 04 липня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2в/235/6/16 від 18 квітня 2016 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області (а.с. 7).

Згідно розрахунку № 560 від 25 серпня 2016 року заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Проценко К.Д., зазначено що періоди з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 29 червня 2016 року ОСОБА_3 має заборгованість по виплаті аліментів в сумі 28 673,59 грн. Однак в розрахунку неправильно вказаний орган, що видав виконавчий лист, замість правильного - Красноармійський міськрайонний суд Донецької області, неправильно вказаний - Добропільський міськрайонний суд (а.с. 8-9).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 01 вересня 2016 року, остання попросила начальника ВДВС Добропільського МУЮ відредагувати перший абзац розрахунку шляхом виправлення найменування судового органу, що видав виконавчий лист з Добропільського міськрайонного суду на Красноармійський міськрайонний суд (а.с. 10).

Згідно розрахунку № 609 від 07 вересня 2016 року, виданого старшим державним виконавцем ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було внесено зміни у перший абзац розрахунку щодо назви суду, скасовано розрахунок № 560 від 28 серпня 2016 року, проведено новий розрахунок станом на 01 вересня 2016 року, згідно якого в період 04 липня 2013 року по 01 серпня 2016 року ОСОБА_3 має заборгованість по виплаті аліментів в сумі 38 542,14 грн. (а.с. 11-12).

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

Відповідно до Закону України «Про виконавчу службу» (у редакції на час виникнення спірних справовідносин), виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що з метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні, зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 26 Постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою КМУ № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що державний виконавець своїми діями допустив порушення прав та законних інтересів заявника у справі в частині зменшені розміру заборгованості боржника.

За таких обставин, суд вважає за необхідне дії державного виконавця визнати незаконними.

Крім того, суд звертає увагу, що виконавчий лист про стягнення аліментів був двічі втрачений не з вини стягувача, а державного органу, на якого покладено законодавцем обовязок виконувати рішення суду.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відтак скарга ОСОБА_1 є підставна та таку слід задовольнити.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст. 386,387,388 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 противоправними та зобовязати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 в частині зменшення розміру заборгованості боржника ОСОБА_3 по виконавчому провадженню ВП № 51561115.

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню ВП № 51561115 за періоди з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 01 вересня 2016 року.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у дохід держави судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суду Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: С.В. Данилів

27.10.16