АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/825/16 Головуючий 1 інст. - Штих Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.,

суддів - Шевченко Н.Ф., Івах А.П.

за участю секретаря - Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту та соціальної політики Харківської міської ради про припинення дії, що порушує права в порядку розгляду заяви про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту та соціальної політики Харківської міської ради про припинення дії, що порушує права.

ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї заяви посилався на те, що він свого часу подарував відповідачці квартиру, в якій проживали та були зареєстровані вона та двоє неповнолітніх дітей. Проте відповідачка зняла з реєстрації дітей та провела відчуження вказаної квартири. На даний час відповідачка мешкає в іншій квартирі, яку також має намір продавати, а цим можуть бути суттєво порушені права дітей, тому заявник вимушений був звернутися до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року заяву про забезпечення позовних вимог задоволено, накладено арешт на квартирою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2014 року.

Не погодившись з ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року, ОСОБА_1, через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що не погоджується з вказаною ухвалою та вважає її постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду 1 інстанції скасувати.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчиняти певні дії.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом позову є зобов'язання вчинити певні дії (а.с.1-4).

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Оскільки предметом спору є зобов'язання вчинення певних дій, що носить нематеріальний характер, то накладення арешту на нерухомість та майно, що в ній знаходиться не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права прийшов до висновку про вжиття заходів забезпечення позову.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвалу про забезпечення позову постановлено з порушенням вимог співмірності, із застосуванням обмеження, не пов'язаного з предметом спору.

Підстави для забезпечення позову в заявлений позивачем спосіб відсутні.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у вжитті заходів забезпечення позову відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст..ст. 303 304, п.2ч.2ст.307, п.2 ч.1 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту та соціальної політики Харківської міської ради про припинення дії, що порушує права в порядку розгляду заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -