Справа № 161/790/16-ц
Провадження № 2/161/1239/16
У Х В А Л А

про залишення без руху

26 січня 2016 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про зняття арешту з майна.

Позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір і не зазначено доказів, що свідчать про звільнення від його сплати, хоча в додатку доданих до позовної заяви документів зазначається оригінал квитанції про сплату судового збору, не визначено ціну позову (відсутні докази вартості спірного майна) щодо вимог майнового характеру, відповідно до якої необхідно сплатити судовий збір.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1378 грн.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 р. у справах, повязаних з арештом майна, боржник звертається до суду зі скаргою, а не з позовною заявою, такі вимоги розглядаються не в позовному провадженні, а як оскарження бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» з позовом про зняття арешту з майна може звернутися особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. В інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів позову вбачається, що позивачем є боржник, а виконавче провадження вже завершено 29 грудня 2011 року та знищено. (а.с.7, 9-11). Позивач предявила позов (а не скаргу) до органу владних повноважень. Такі позови відповідно до ст. 18 КАС України підлягають розгляду в судах адміністративної юрисдикції, а не в суді цивільної юрисдикції, яка передбачена ст. 15 ЦПК України.

Позивач просить звільнити майно з під арешту. Проте, такий спосіб судового захисту не передбачений законом, оскільки знімати арешт має право той орган, який його застосовував, тобто, державний виконавець.

Враховуючи, що заборгованість погашена, а виконавче провадження завершено, позивачу необхідно уточнити вимоги відповідно до наведених положень ЗУ «Про виконавче провадження» або звернутися до суду з відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119,120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про зняття арешту з майна залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_2