Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Яркіна С.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 317/2627/15
13 жовтня 2016 року Справа № 22ц/778/3728/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк" на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк", ОСОБА_3 про припинення зобов'язання за договором поруки, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк" (далі-Банк) та ОСОБА_3 про припинення зобов'язання за договором поруки, посилаючись на те, що 15 квітня 2013 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № КСПДФ/1009866.3 за умовами якого останній отримав у фінансовій установі відповідача 1 000 000 грн. з терміном повернення 14 лютого 2016 року та сплатою річних у розмірі 23,3%. За договором поруки від 15 квітня 2013 року він є поручителем позичальника, який не в повному обсязі виконував свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим, у березні 2015 року Банк пред'явив позов про стягнення заборгованості. Покликав суд задовольнити заявлені вимоги, оскільки строк для пред'явлення вимоги до нього, як поручителя сплив й окрім того була підвищена процентна ставка з 23,3% до 46,6%, а отже відповідач збільшив обсяг його відповідальності за основним зобов'язанням, тому на його думку припинення поруки відбулося на підставі ст.559 ЦК.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26.05.2016 року вимоги задоволені частково. Суд визнав припиненою поруку, у зв'язку з пред'явленням Банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України. Вимоги про припинення зобов'язань за договором поруки за обставинами щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі Банк наполягав на скасуванні ухваленого рішення стверджуючи, що суд неправильно визначив обставини справи щодо законності підстав про припинення поруки.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з розгляду цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції може скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального права чи змінити його.

Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № КСПДФ/1009866.3 за умовами якого останній отримав у фінансовій установі відповідача 1 000 000 грн. з терміном повернення 14 лютого 2016 року та сплатою річних у розмірі 23,3% (а.с.6).

Позивач поручився перед Банком за виконання боржником свого обов'язку (а.с.8).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК).

Позичальник не сумлінно виконував прийняті зобов'язання, в зв'язку з чим за поясненнями заявника виникла заборгованість за укладеним договором кредиту стягнення якої вирішується судом у іншій справі.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч.1 ст.628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст.509 ЦК України, п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1,2 ст.553 ЦК України).

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, в тому числі й встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як підсумок, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Пунктом 3.2 Договору поруки встановлено, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

У кредитному договорі йдеться, що Позичальник має повернути кредитні кошти до 14.02.2016 року.

При цьому, умовами договору визначено, що погашення кредитних коштів проводиться щомісячно до 30-31 числа (п.5.1 договору

З указаного вбачається, що позичальник зобов'язався перед Банком повернути суму кредиту з процентами до 14 лютого 2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, останній строк виконання основного зобов'язання сторони кредитного договору визначили 14 лютого 2016 року, тому саме з цієї дати починається відлік шестимісячного строк дії поруки.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

В аспекті викладеного, суд першої інстанції прийшов до не правильних висновків у справі щодо висновків про припинення договору поруки за заявленими вимогами.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26.05.2016 року у цій справі в частині задоволення заявлених вимог про припинення поруки скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені заявлених вимог про припинення поруки відмовити.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: