Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/447/2016

Справа № 330/1060/16-ц

"06" жовтня 2016 р. ський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого Федорець С.В.,

при секретарі Шеліповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Якимівка Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи : Служба у справах дітей Якимівської РДА, Орган опіки та піклування Новоданилівської сільської ради, Орган опіки та піклування Розівської сільської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, припинення стягнення аліментів на користь батька, стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання сина разом з батьком за наступними підставами.

Позивач вказує, що з лютого 2004 року до травня 2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбних відносин позивач з відповідачкою проживали окремо, а син мешкав разом з відповідачкою. Як зазначає позивач, на його думку відповідачка неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки, не створювала для дитини належних умов, не займалася його вихованням, зловживала спиртними напоями. Через вище викладене з 20.05.2016 року дитина була відібрана у відповідачки та поміщена до КЗ «Мелітопольський центр соціально-психологічної реабілітації для дітей». Однак, позивач вважає це неприпустимим, оскільки, на його думку, він як батько може створити усі належні умови для виховання та утримання свого сина, оскільки має постійне місце роботи, одружений, має будинок, у якому є все необхідне для дитини відповідного віку. За згоди дружини позивача ним було подано заяву до органу опіки та піклування про визначення можливості та доцільності проживання сина ОСОБА_6 разом з ним у його родині. Заяву було прийнято та надано висновок щодо її задоволення.

На підставі викладеного позивач просить визначити місце проживання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним по вул. Космічна,27 у с. Переможне Якимівського району Запорізької області.

У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягає та пояснив, що син ОСОБА_6 часто відвідує його, знайомий з його дружиною та їх дітьми, з якими у ОСОБА_5 склалися теплі відносини. В будинку у дитячій кімнаті для ОСОБА_5 є спальне місце, стіл для навчання, усе необхідне для розвитку. До поміщення ОСОБА_5 у КЗ дружина позивача постійно відвідувала школу, де той навчається, спілкувалася з вчителями та класним керівником, приходила на батьківські збори, придбавала необхідні для навчання речі. Натомість мати дитини жодного разу не відвідала батьківські збори, не цікавиться навчанням сина, припускає відсутність дитини у школі без поважних причин. За час знаходження дитини у КЗ не приїздила до нього і не телефонувала, щоб дізнатися про свого сина.

Відповідачка у судовому засіданні заперечує проти позову, мотивуючи свою позицію тим, що після розірвання шлюбу позивач не спілкувався з сином, є для дитини чужою людиною, а дитині потрібне саме материнське піклування. ОСОБА_6 міг не відвідувати школу у період хвороби та через те, що відповідачці треба було поїхати на роботу, а його нікому було відвести до школи. Крім того, відповідачка вказує на те, що на даний час суттєво покращила свої житлові умови, винаймає квартиру, де зробила косметичний ремонт, дитину з КЗ забрала додому.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала повністю, вказавши, що дійсно відповідачка перебуває на обліку в органі опіки через неналежне виконання своїх обов'язків, зловживання спиртними напоями. Так, відповідачка проживає разом зі співмешканцем та в неї є ще четверо неповнолітніх дітей. Співмешканець відповідачки також зловживає спиртними напоями та й них неодноразово виникали сварки і бійки, через які сусіди викликали співробітників міліції. У помешканні, де проживала родина, були антисанітарні умови, у дітей не було спальних місць, їжі, елементарних предметів гігієни та одягу належної якості за сезоном. Через вище викладене, у відповідачки діти були відібрані та поміщені до КЗ. Під час перебування там дітей відповідачка їх не відвідувала, не цікавилася їх долею. На теперішній час дійсно відповідачка винайняла інше житло, де зробила косметичний ремонт, та забрала дітей з КЗ. Однак, вже протягом двох тижнів після цього ОСОБА_5 не відвідує школу через невідомі причини, відповідачка пояснює, що дитина хворіє, однак за медичною допомогою до лікарні звернулася лише у день судового засідання, при цьому рекомендацію лікаря щодо необхідності госпіталізації ОСОБА_5 відповідачка ігнорувала і дитина до медичного закладу поміщена не була.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.4).

Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою у 2011 році син ОСОБА_6 залишився проживати разом з матір'ю.

Ці факти не оспорюються сторонами у судовому засіданні, тому на підставі ст. 61 ЦПК України, вважаються достовірно встановленими.

Однак, позивач стверджує, що відповідачка не має можливості створити належні умови для життя та розвитку дитини, оскільки не має постійного місця роботи, на утриманні має ще чотирьох малолітніх дітей, сама зловживає спритними напоями, разом зі своїм співмешканцем вчиняють часто сварки та скандали у присутності дітей, ОСОБА_5, оскільки є самим старшим з дітей, часто не відвідує школу, оскільки залишається з молодшими дітьми через відсутність відповідачки вдома. У помешканні, де проживає відповідачка з дітьми, антисанітарні умови, немає запасів їжі, ліків, дитячого одягу. Крім того, через таке безвідповідальне ставлення відповідачки до своїх батьківських обов'язків діти в неї були відібрані та поміщені до Комінального закладу, де вона їх майже не відвідувала, їх станом здоров'я не цікавилася.

Заперечення відповідачки з цього приводу були спростовані у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, також дослідженими письмовими доказами актами обстеження умов проживання відповідачки від 19.04.2016 року (а.с. 12) та від 19.05.2016 року (а.с. 13), клопотанням щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності з приводу неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків (а.с. 14), довідкою про те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з неповажних причин протягом останніх двох навчальних років пропустив заняття у школі загалом 59 днів.

Крім того, той факт, що на теперішній час відповідачка виправила свої побутові умови проживання, винаймає інше помешкання, де зробила косметичний ремонт, обладнала дитячі місця та зробила невеличкий запас продуктів, зогляду на тривалу аморальну поведінку позивачки в минулому, на думку суду не може свідчити про те, що відповідачка більше не буди припускатися тих порушень щодо своїх батьківських обов'язків, які були протягом останніх декількох років. Такої ж думки дотримується і представник третьої особи та просить також врахувати той факт, що законодавством не заборонено відповідачці у будь-який час також звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з нею.

При цьому з боку позивача надано документи на підтвердження того, що він має постійну роботу, мешкає у належному йому упорядкованому будинку, де створено усі умови для нормального проживання та навчання дітей, одружений, має від другого шлюбу трьох дітей, є гарним батьком, відповідальною людиною (довідки з місця роботи на проживання, акт обстеження житлових умов, характеристика, протокол засідання ради опіки та піклування (а.с. 8-10, 15, 16,17, 18-23).

Допитана у судовому засіданні у якості свідка дружина позивача, ОСОБА_11 також пояснила, що вона хоче, щоб ОСОБА_5 проживав з ними разом, вона згодна взяти на себе обов'язки щодо виховання та утримання цієї дитини, з ОСОБА_5 у неї склалися гарні відносини, також добрі стосунки в нього з її синами.

Крім того, у відповідності до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору між батьками, іншими особами щодо її виховання, місця проживання, у тому числі, при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи викладене, суд також приймає до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у судовому засіданні пояснив, що він любить і мати і батька і категоричної думки з приводу проживання однозначно з матір'ю не висловив. Проти проживання у родині батька не заперечував.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що були спростовані також посилання відповідачки на те, що позивач є для ОСОБА_5 чужою людиною.

Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України, у разі відсутності згоди між батьками рішення повинно прийматися компетентним органом або судом.

Згідно ст. 161 СК України, при вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України, суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Таким чином, судом, на підставі допустимих та належних доказів, досліджених у судовому засіданні, встановлено, що визначення місця проживання з матір'ю, яка своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, буде суперечити інтересам дитини, яка потребує батьківської уваги в набагато більшому обсязі, ніж надається на теперішній час матір'ю.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При з'ясуванні факту доцільності зміни місця проживання дитини та факту наявності визначення в найкращих інтересах дитини місця проживання дитини, суд виходив з доказів, отриманих під час судового розгляду та оцінених за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, та прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача і наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 161 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком, ОСОБА_1 по вул. Космічній,27 у с. Переможне Якимівського району Запорізької області.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької області безпосередньо через Якимівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Федорець С.В.