Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 Справа №607/153/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в січні 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2, про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться по АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником житлового будинку який знаходиться по АДРЕСА_1, окрім неї у вказаному будинку зареєстровані інші члени її сім'ї, а також її батько відповідач ОСОБА_2 Однак, з 2012 року відповідач у спірному будинку не проживає , там відсутні його речі та будь-яке інше майно, витрат на утримання будинку відповідач не несе, жодної домовленості між ними щодо проживання та користування вказаним будинком немає. За наведених обставин, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1, також просить стягнути із відповідача в її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 551, 20 гривень.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник не з'явилися, кожен окремо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 09 жовтня 2008 року домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому сільської ради №125 від 07 грудня 2007 року. Вказане домоволодіння загальною площею - 233, 8 кв.м., житловою площею 135, 7 кв.м., складається з: житлового будинку з прибудовою, підвалом, А, 233, 8 кв.м.; літньої кухні з цокольним поверхом, Б; вбиральні, В; хліва, Г; огорожі, 1.

09 жовтня 2008 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризаці проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, актовий запис №136, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20514369 виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризаці.

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 837 виданої 22 вересня 2015 року виконкомом Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про те, що склад сім'ї в якій поживає ОСОБА_1, наступний: ОСОБА_3 - чоловік; ОСОБА_4 - син; ОСОБА_5 - дочка; ОСОБА_6 - мати; ОСОБА_2 - батько.

Із Актів №12 від 28 грудня 2012 року, №4 від 20 лютого 2013 року та №2 від 11 січня 2016 року складених комісією в складі сільського голови, секретаря сільської ради та землевпорядника сільської ради слідує, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1. Вказане підтверджується також наявними у матеріалах справи заявами свідків-сусідів: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, в яких дані свідки стверджують, що ОСОБА_2 в період з 19 лютого 2012 року по даний час не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Частиною 1 статті 319 ЦК України, встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей щодо проживання у житловому будинку по АДРЕСА_1. Таким чином, ОСОБА_2 без поважних причин не користується житлом, в якому він зареєстрований. Вказані доводи підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Стороною відповідача належних та допустимих доказів в спростування зазначеного суду не подано, відтак на думку суду позов є підставним та підлягає до задоволення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 405 ЦК України ст.ст. 10, 60, 212, 228-232 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551, 20 гривень понесених позивачкою судових витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Сливка