Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Агро», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 році ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Агро» (далі - ТзОВ «Бахмут-Агро»), треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди.

Позивачка посилалася на те, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, яка на праві власності належить їй та третім особам і розташована на території Берестівської сільської ради Артемівського району Донецької області, та засіяв на ній соняшник, що підтверджується актом перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 22 серпня 2013 року, складеним Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області, на підставі якого винесено припис № 0202 та здійснено розрахунки розміру шкоди в сумі по 3 059 грн 13 коп. на кожного власника земельної ділянки.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача було знищено насадження еспарцету та щоб повернути земельну ділянку до попереднього стану необхідно було восени 2011 року та навесні 2012 року здійснити її оранку, що коштувало 4 500 грн, боронування на суму 430 грн, культивування на суму 2 250 грн, купівлю культури еспарцету на суму 9 288 грн та посів культури еспарцету на суму 900 грн. Також позивач вважає, що з метою відновлення свого порушеного права з відповідача підлягають стягненню збитки за аграрні роботи, що проводились восени 2013 року та навесні 2014 року, а саме: оранка земельної ділянки на суму 4 900 грн, боронування на суму 520 грн, культивування на суму 3 100 грн, купівлю культури еспарцету на суму 11 610 грн та посів культури еспарцету на суму 1 120 грн. Вказувала на те, що у зв'язку зі знищенням посіяного еспарцету необхідно було закупити 39 тонн сіна для годування великої рогатої худоби, що є в її господарстві, на загальну суму 58 500 грн.

У зв'язку із заподіянням відповідної майнової шкоди їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, що вплинули на стан здоров'я, витрати зусиль на відновлення свого порушеного права, врегулювання питань в органах державної влади, яку вона оцінює в еквіваленті 10 тис. грн.

На підставі вищевказаного позивачка просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 103 177 грн 13 коп., в яку включає також витрати на правову допомогу в розмірі 3 тис. грн, та моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від

12 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 3 059 грн 13 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 30 грн

55 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 81 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 143 грн 59 коп.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 рокув справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від

12 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору в дохід держави скасовано.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від

12 березня 2015 року в частині стягнення з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 судових витрат змінено, збільшено суму стягнення судового збору до 58 грн 88 коп., збільшено суму стягнення витрат на правову допомогу до 91 грн 50 коп.

В іншій частині рішення у справі залишено без змін.

Стягнуто з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 12 грн 18 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,38 га, що розташована на території Берестівської сільської ради Артемівського району Донецької області, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим Берестівською сільською радою 04 вересня 2002 року.

Суміжною до цієї земельної ділянки є ділянка, що належить третій особі - ОСОБА_6, площею 3,38 га, до якої, в свою чергу, суміжною є земельна ділянка, що належить третій особі - ОСОБА_4, площею 3,37 га, обидві ділянки передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державними актами на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно, виданими Берестівською сільською радою 04 вересня 2002 року.

Згідно з актом перевірки дотримання ТОВ «Бахмут-Агро» вимог земельного законодавства, складеного Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області 22 серпня 2013 року, та приписом від 22 серпня 2013 року № 0202 ТОВ «Бахмут-Агро» самовільно зайняло земельні ділянки, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які розташовані на території Берестівської сільської ради, для вирощування соняшника, загальною площею 8,61 га.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню шкода, заподіяна внаслідок самовільного зайняття належної їй земельної ділянки, у розмірі 3 059 грн 13 коп., який визначено на підставі розрахунку, здійсненого Державною інспекцією сільського господарства в Донецькій області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь шкоди, яка завдана їй та третім особам - ОСОБА_6 (чоловік позивачки) та ОСОБА_4 (зять позивачки), суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що треті особи позовних вимог про стягнення завданої їм шкоди не заявляли, а ОСОБА_3 як позивач не наділена повноваженнями звертатись до суду з позовними вимогами в інтересах третіх осіб. Наданий позивачкою розрахунок збитків, що полягали у виконанні робіт з метою усунення негативних наслідків самовільного захоплення земельних ділянок відповідачем, проведений на три земельні ділянки загальною площею 8,61 га, не лише на земельну ділянку, яка належить позивачці на праві власності, а й на земельні ділянки, які належать третім особам, а позивачка не зазначила суму збитків, які були завдані їй. Також позивачка не зазначила суму збитків, заданих їй у зв'язку із купівлею сіна, що було використано для годування худоби.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з того, що самовільне заняття відповідачем земельної ділянки ОСОБА_3 призвело до моральних страждань позивачки та свідчить про наявність моральної шкоди, а тому дійшов висновку про стягнення з ТзОВ «Бахмут-Агро» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн.

Такі висновки ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідають вимогам закону.

За змістом п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідальність, у тому числі цивільну відповідальність, відповідно до законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» установлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані у ст. 126 ЗК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Бахмут-Агро» використовувало належні позивачу та третім особам земельні ділянки загальною площею 8,61 га без будь-яких правовстановлюючих документів для вирощування сільськогосподарської продукції, що є порушенням вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з п. 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 року № 110 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963» підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

На підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, державним інспектором сільського господарства в Донецькій області здійснено розрахунки розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки на території Берестівської сільської ради (за межами населеного пункту), щодо земельних ділянок, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, згідно з якими розмір заподіяної шкоди кожній ділянці становить 3 059 грн 13 коп.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття належної їй земельної ділянки, в розмірі 3 059 грн 13 коп., який визначено на підставі вищевказаного розрахунку.

Також суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь шкоди, яка завдана їй та третім особам: ОСОБА_6 (чоловік позивачки) та ОСОБА_4 (зять позивачки), оскільки треті особи позовних вимог про стягнення завданої їм шкоди не заявляли, а ОСОБА_3 як позивач не наділена повноваженнями звертатись до суду з позовними вимогами в інтересах третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру збитків, що полягали у виконанні робіт з метою усунення негативних наслідків самовільного захоплення земельних ділянок відповідачем, позивачка надала розрахунок, який проведено на три земельні ділянки загальною площею 8,61 га, тобто не лише на земельну ділянку, яка належить позивачці на праві власності, а й на земельні ділянки, які належать третім особам. При цьому позивачка не зазначила суму збитків, які були завдані саме їй.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення 58 500 грн за купівлю 39 тонн сіна, що було використано для годування худоби, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивачка не зазначила суму збитків, заданих їй у зв'язку із купівлею сіна, що було використано для годування худоби.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн, оскільки самовільне заняття відповідачем земельної ділянки ОСОБА_3 призвело до моральних страждань позивачки.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

Г.В. Юровська