_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5113/14-ц
Провадження № 2/520/221/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованості за кредитними договорами, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Державна реєстраційна служба України в особі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про захист прав споживачів,

Встановив,

ПАТ „Дельта Банк звернувся в 2014 році до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив суд постановити рішення, яким звернути стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 778088,94 грн. на іпотечне майно шляхом передачі Банку у власність предмету іпотеки квартиру № 18 в будинку 10 корпус В по пр.-ту. ОСОБА_3 в м. Одесі, що належить відповідачці на праві власності, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків. За заявою представника ПАТ «Дельта Банк» до участі у справі у якості співвідповідача було залучено ОСОБА_2, який є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.02.2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2М.(вимог до ОСОБА_2 ПАТ «Дельта Банк» не заявляв). Після перерви до судового засідання представник позивача не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Представник ОСОБА_1 позов ПАТ «Дельта Банк» не визнала і надала зустрічні вимоги до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк» . Посилаючись на положення ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» і на ст.19 ЗУ «Про іпотеку», позивачева сторона вимагає визнати недійсними договір кредиту з додатковою угодою, договір іпотеки і договір поруки, що були укладені 22.11.2006 року (додаткова угода 20.02.2009 року) між ПАТ «УкраСиббанк» з однієї сторони і ОСОБА_1, ОСОБА_4 з другої.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не зявився, сповіщений про час і місце розгляду справи, надав письмові заперечення на зустрічний позов.

ОСОБА_2 до суду не зявився, про час слухання справи сповіщений.

Представник Реєстраційної служби з позовом ОСОБА_1 погодився.

Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

22 листопада 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» (нині ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 50 000 доларів США з розрахунку 11,50 % річних за користування кредитом на строк до 22.11.2027 року.

За умовами договору (п.1.1.3.) Позичальник зобов`язався повертати суму кредиту та проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 520 (пятсот двадцять) доларів США.

20 лютого 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0, за яким було змінено Реєстраційний номер договору в системі обліку Банку на № 1. Також, змінився розмір ануїтетного платежу з 520 (пятсот двадцять) доларів США на 480,00 (чотириста вісімдесят) доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки зареєстрований у реєстрі за №6189 від 22 листопада 2006 року, яким забезпечувалось виконання грошових зобов`язань за спірним споживчим кредитом. Предметом іпотеки за даним договором є нерухоме майно, а саме квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

В даному випадку, кредит носив споживчий характер за п. 1.4 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 листопада 2006 року та іноземна валюта була видана ОСОБА_1 на споживчі цілі.

8.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «Укрсіббанк») і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Представник позивача стверджує, що відповідно до умов цього договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №0і забезпечувальними договорами.

Представник банку як у письмових поясненнях так і в усних у минулих судових засіданнях доводить, що АКІБ «Украсиббанк» в 2006 році свої зобовязання за кредитним договором виконав і виплатив ОСОБА_1 кредитні кошти. У звязку з тим, що позичальник не повертає кредити і не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, виникла заборгованість на загальну суму 778088,94 грн. ОСОБА_1 досудову вимогу банку залишила без уваги, тому Банк звернувся до суду з цим позовом і вимагає звернути стягнення заборгованості за кредитним договором на іпотечне майно квартиру №18 в будинку №10-В по пр.-ту. Марашала ОСОБА_3 в м. Одесі, що належить ОСОБА_1 шляхом передачі цього майна у власність банку.

Представник ОСОБА_1, не визнаючи вимоги банку посилається на відсутність у банку правових підстав вимагати звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на іпотечне майно, тому що кредитний договір, укладений 22.11.2006 року між ОСОБА_1 і АКІБ «Укрсиббанк» не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України від 12 липня 2001 р. № 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" щодо надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту, і підтримує свої вимоги про визнання договору кредиту недійсним. А іпотечний договір не відповідає вимогам ч.1 ст. 19 ЗУ «Про іпотеку», що визначає « зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню».

Дослідивши надані сторонами докази і оцінивши доводи кожної сторони, суд дійшов висновку, що позов банку не підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав:

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов'язальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визначає взаємні зобов'язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку. До умов кредитного договору належать: об'єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов'язань клієнтом; перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо...

Важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Відповідно до вимог Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що були затверджені постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року визначають: кредитний договір обов'язково має містити вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Відповідно до Правил в договорі кредиту обов»язково повинні бути зазначені такі дані:

- детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки та вартості всіх супутніх послуг;

- графік платежів згідно зі строковістю, зазначеною в кредитному договорі,- щомісяця, щокварталу тощо у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг;

- сукупна вартість кредиту, зазначена як у процентному виразі, так і в абсолютному значенні у випадку подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

У даному випадку кредитний договір №110154000, що укладався між ОСОБА_1 і АКІБ «УкрСиббанк» не містить відомостей про сукупну вартість кредиту, а в графіку погашення кредиту відображено дату платежу і суму погашення кредиту (відсутня навіть назва валюти кредиту). Позивач надав копію додаткової угоди №1 від 20.02.2009 року щодо зміни номеру кредитного договору і розміру ануїтетного платежу (а.с.22 т.1), але додаткова угода також не містить сукупної вартості кредиту.

Суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1, що відповідно до положень п.13. ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» Банк не виконав своє зобов»язання про повідомлення споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. Так, в повідомленні про передачу прав вимог (а.с.56 т.2) ПАТ «Дельта Банк» не зазначив інформацію важливу для ідентифікації листа: дату, номер вихідного листа з вказівкою на рекомендований лист з рекомендованим повідомленням даного листа-повідомлення (для ідентифікації листа-повідомлення), реквізити Банку, код організації/установи, повну назву організації/установи, індекс, поштове і телеграфна адреси. В цьому ж повідомленні не вказано на підставі якого саме документу ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги, повідомлення повинно було містити в собі реквізити договору купівлі-продажу права вимоги. Крім того, ухвала суду про витребування доказу оригіналу вищевказаного повідомлення банком не виконана. Відсутні повідомлення про вручення вказаного листа позичальнику. В списку рекомендованих відправлень зазначена не вірна адреса Боржника, яка не значилась ні в одному з документів Боржника.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 13, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-XII ) передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-XII. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним.

За кредитним договором юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнтури - неоднакові. У банку-кредитора- фактично знаходяться всі права, а важливими обов'язками є надання кредитів різних видів та інформування клієнтів про умови кредитування. На клієнті лежать в основному обов'язки: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

З огляду на викладене, суд вважає, що умови кредитного договору, що був укладений в 2006 році між ОСОБА_1 і АКІБ «УкрСиббанк» є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним та, відповідно, як наслідок, визнання недійсними договорів іпотеки, оскільки ці договори є похідними від основних.

У відповідності до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, внаслідок чого визнання недійсним Кредитних договорів викликає недійсність Договорів іпотеки і виключення запису з державного реєстру іпотек. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню.

В тексті Договору іпотеки, зареєстрованому в реєстрі за №6189 від 22 листопада 2006 року вказано у п. 2.2 «Обовязки Іпотекодержателя» повідомити Іпотекодавця протягом 5 (пяти) календарних днів про відступлення прав за цим договором». Суд не отримав належних доказів, що ОСОБА_1, як іпотекодавець, була повідомлена про відступлення за цим договором. Закон України «Про іпотеку» визначає, що правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку». У даному випадку письмові докази що відомості про відступлення за іпотечним договором пройшли державну реєстрацію у встановленому порядку відсутні.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Публічному Акціонерному товариству „Дельта Банк відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованості за кредитним договором.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсними з моменту укладення Кредитний договір №0 та договір іпотеки, укладені між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 22.11.2006 року.

Виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою квартири №18 в будинку №10-В по пр.-ту. Маршала ОСОБА_3 в м. Одесі та належить ОСОБА_1, внесеного Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в Реєстрі за № 6189

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.