АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Соломянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,

встановила:

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 557,58 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2015 року на вул. Дашевській, 25 у м. Києві було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який належить позивачу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП відповідальність водія транспортного засобу «BMW 520», д.н.з. НОМЕР_3, була застрахована за полісом № АС/6232776 в ПрАТ «Європейський страховий союз».

29.08.2015 року відповідач ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У вказаному повідомлені відповідач ОСОБА_2 зазначив, що 29.07.2015 року о 02.30 год. він,рухаючись на своєму автомобілі НОМЕР_2, а саме виїжджаючи з парковки по вул. Дашавська, 25 у м. Києві, не помітив автомобіль НОМЕР_1, оскільки був зосереджений на іншому транспортному засобі, який заважав виїзду, рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем позивача.

23.10.2015 року відповідач ОСОБА_2 надав письмові пояснення до ПрАТ «Європейський Страховий Союз», в яких визнав свою вину у настанні 29.07.2015 року дорожньо-транспортної пригоди.

02.11.2015 року ПрАТ «Європейський Страховий Союз» відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у звязку з тим, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди не були викликані представники МВС України, а також вони не скористались правом складання Європротоколу, у зв'язку з чим був порушений порядок умов договору страхування.

Згідно рахунку № ВДиС-0003543 від 31.01.2016 року складеного ТОВ «ВіДі Автострада», вартість відновлювального ремонту позивача «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_4, становить 9 557,58 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилом ч. 2ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З наявних в матеріалах справи пояснень відповідача від 23.10.2015 року вбачається, що останній визнав свою вину у настанні 29.07.2015 року дорожньо-транспортної пригоди.

Будь-яких доказів, які б спростовували вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді ним суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок про покладення обовязку на відповідача відшкодувати позивачу завдану шкоду.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частково задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із врахуванням обставин у справі, характеру, тривалості та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, істотності вимушених змін у його житті, ступені вини відповідача, а також вимог розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги відсутність постанови про визнання відповідача винним у вчиненні ДТП, колегія суддів відхиляє, оскільки в такому випадку вина особи у вчиненні ДТП встановлюється під час розгляду справи про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Доводи про те, що судом не надано оцінки бездіяльності позивача в частині неповідомлення правоохоронних органів про факт ДТП, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом першої інстанції взято до уваги встановлені фактичні обставини в цій частині (залишення позивачу номеру телефону відповідача, визнання своє вини, згода на відшкодування шкоди в добровільному порядку тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 21 квітня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Соломянського районного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М . Білич

ОСОБА_3