Справа № 296/6529/16-ц
У Х В А Л А

за наслідками розгляду заяви про відвід судді

"19" жовтня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Каторжинської Т.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника прокуратури Житомирської області - Слівінського О.О.,

представника Державної казначейської служби України - Зубовського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі заяву представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Житомирської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа №296/6529/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Житомирської області про стягнення з держави Україна заподіяної моральної шкоди в сумі 10 тис. грн.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні 19.10.2016 заявив відвід головуючому судді Шалоті К.В., мотивуючого його тим, що головуючий суддя неодноразово розглядав скарги позивача на правомірні дії представників органу досудового розслідування, приймаючи, на думку позивача, неправосудні рішення, у зв'язку з чим позивач звертався із заявою про внесення відомостей до ЄРДР. Вказується, що головуючий суддя Шалота К.В. може прийняти незаконне рішення про відмову у задоволенні позову через негативне відношення судді до особисто позивача та його представника, а також з огляду на те, що рішення стосується прокуратури Житомирської області, яка проводить розгляд заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення відносно головуючого судді.

Позивач у судовому засіданні заяву свого представника підтримав.

Представник Державної казначейської служби України у судовому засіданні при вирішенні заяви про відвід покладався на розсуд суду.

Представник прокуратури Житомирської області у судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід головуючого судді заперечував, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 20 Цивільного процесуального кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав для відводу судді, а саме, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Що стосується думки представника позивача щодо можливої упередженості та необ'єктивності судді при розгляді справи, суд зазначає слідуюче.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь - який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно "Рекомендацій CM/Rec (2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки", яка ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 р., визначено, що:

- незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права;

- судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів;

- судді повинні мати достатні повноваження та змогу їх здійснювати для виконання своїх обов'язків, підтримання юрисдикції та гідності суду.

Відповідно частин 1-2 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як було зазначено судом, стаття 20 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він вцілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді у справі при розгляді цієї цивільної справи.

Наведені представником позивача у заяві обставини про те, що саме по собі внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею Шалотою К.В. кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 є достатньою підставою для висновку про негативне відношення головуючого судді до позивача та його представника є вочевидь безпідставними, оскільки, по-перше, відповідно до вимог ст. 214 КПК України відомості по заяві про кримінальне правопорушення вносяться до ЄРДР в обов'язковому порядку, та саме по собі внесення таких відомостей не може свідчити про неправомірність прийнятих суддею рішень, а по-друге, наявність начебто негативного відношення головуючого судді до особисто позивача та його представника є лише голослівними припущеннями, що не підтверджені жодним доказом.

Також безпідставними є доводи представника позивача про начебто лояльність головуючого судді до прокуратури Житомирської області, оскільки всі сторони по справі є рівними перед судом, при цьому судом, в свою чергу, не вчинено жодних дій, які б могли викликати сумніви щодо упередженість чи необ'єктивність судді, якому заявлено відвід.

За таких обставин, заява про відвід судді Шалоті К.В. задоволенню не підлягає.

Однак, зважаючи на негативну позицію позивача та його представника по відношенню до головуючого судді, щоб не ставити під сумнів об'єктивність та неупередженість розгляду даної справи з наведених вище підстав в подальшому, суд вважає за необхідне заявити самовідвід та передати справу до канцелярії Корольовського районного суду м.Житомира для автоматичного розподілу іншому судді цього ж суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 20, 22, 23, 24 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_2 в заявленому відводу головуючому судді Шалоті К.В. - відмовити за безпідставністю.

Заявити самовідвід від розгляду справи №296/6529/16-ц та задовольнити його.

Справу передати до канцелярії Корольовського районного суду м.Житомира для автоматичного розподілу іншому судді цього ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. В. Шалота