22-ц/775/778/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Голуб Т.І.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„06 " жовтня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря : Зал Ю.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 01 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, заподіяних каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 червня 2013 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Hyundai - І20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Лівобережній у Калінінському районі м. Донецька та здійснив на нього наїзд. Внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження та був визнаний інвалідом І групи. 28 березня 2014 року слідчим відділом Калінінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області була винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. Проте, на своє лікування він витратив 46 456,05 грн. та продовжує його постійно. Крім матеріальних збитків йому було завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 500 000 грн. Під час розслідування йому стало відомо, що ОСОБА_1 уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ТОВ «Страхова компанія «АХА Страхування». Просив стягнути на його користь із страхової компанії, понесені ним матеріальні збитки у розмірі 46 456 грн. 05 коп., а з відповідача ОСОБА_1 стягнути моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 01 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, заподіяних каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.В іншій частині позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

Не погоджуючись з цим рішенням відповідач ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою,в якій просив рішення суду скасувати. Зокрема зазначив,що постановою слідчого Калінінського РВ від 28 березня 2014 року кримінальне провадження відносно нього закрито. Як встановлено в ході проведення досудового розслідування в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушень ПДР України,що стало причиною дорожньо-транспортної події,а дії пішохода ОСОБА_2 були причиною дорожньо-транспортної події. На лікування ОСОБА_2 він сплатив майже 5 000 грн. за власним бажанням. Родичі ОСОБА_2 вимагали з нього значні кошти . У квітні 2014 року до Калінінського районного суду м. Донецька була подана позовна заява ОСОБА_2 про той самий предмет . Ухвалою судді вказаного суду було призначено перше судове засідання на 04 червня 2014 року . Перше судове засідання відбулося за участю представника позивача адвоката Ульченко В.С. та його представника адвоката Омельченко В.Д. 03 липня 2014 року у вказаному суді відбулося друге засідання за позовом ОСОБА_2Коли до нього надійшла позовна заява ОСОБА_2 з Волноваського районного суду,то він повідомив суд про розгляд справи в Калінінському районному суді м.Донецька та надав копію ухвали про відкриття провадження по справі . Волноваський районний суд стягнув з нього 50 000 грн. без участі сторін у справі. Також,в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає наступні питання про те: скільки з нього стягне Калінінський районний суд м. Донецька ,скільки судів Донецької області будуть розглядати позовні вимоги родичів ОСОБА_2 до нього ,скільки грошей треба буде перерахувати ОСОБА_2 і його родичам у м. Донецьку для їх утримання ,на які рахунки і до яких банків у м. Донецьку треба буде перераховувати гроші. Крім того , вказує питання про те, чому суд знав про розгляд справи у другому суді і почав розгляд справи ,чому суд не передав позов до Калінінського районного суду м. Донецька , прийнявши рішення . З нього вимагали 500 000 грн.,стягнули 50 000 грн.,ще до яких судів України,а може і не України, будуть подані позовні заяви позивачем .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги .

У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Страхова компанія «АХА Страхування» ,що діє за довіреністю Золоткова Є.Р. просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Страховою компанією надано суду заперечення на апеляційну скаргу (а.с.207-209,213-216).

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з*явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ,шляхом отримання 29 вересня 2016 року телефонограми зареєстрованої в журналі телефонограм №1 за № 1725 та судової повістки (а. с.200,202,224).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції .

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 »Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку « у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог,суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній ,ні в резолютивній частині судового рішення ,а в описовій частині повинен зазначити ,в якій частині вимог судове рішення не оскаржується .

Згідно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення суду оскаржується в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ,тому апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині .

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується .

Відповідно до ст.11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону,тому підстав для його скасування немає.

Судом першої інстанції встановлено,що 07 серпня 2012 року між АТ «СК «АХА Страхування « та ОСОБА_1 укладено договір (поліс) обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8115424 строком дії від 12 серпня 2012 року по 11 серпня 2013 року ,за яким забезпеченим ТЗ є автомобіль «Hyundai - І20» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 червня 2013 року ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai - І20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив наїзд на ОСОБА_2, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження та внаслідок ДТП визнаний інвалідом І групи.

Постановою слідчого Калінінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 28 березня 2014 року кримінальне провадження за вказаним фактом ДТП закрито, оскільки в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей ПДР України, які б могли знаходитись у прямому причинному зв'язку з настанням ДТП.

Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з положень частини другої статті 1187 та частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом,іншим ушкодженням здоров*я відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_2 , вимоги про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_1, ним обґрунтовувалися фізичним болем та душевними стражданнями, яких він зазнав внаслідок ушкодження здоров*я .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і які мають значення для ухвалення такого рішення на підставі норм ст. ст. 23, 1167,1187 ЦК України. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права і дійшов до обгрунтованого висновку про необхідність покладення на відповідача ОСОБА_1 обов'язку відшкодувати позивачу моральну шкоду яка полягає у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв*язку з каліцтвом або іншим ушкодженням зодоров*я .

З зазначеним висновком суду першої інстанції ,погоджується й апеляційний суд.

Крім того, суд першої інстанції правильно при встановлені розміру відшкодування моральної шкоди врахував вимоги розумності та справедливості, що відповідає загальним принципам цивільного законодавства, встановленого ст.3 ЦК України.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки « з огляду на презумпцію вини завдача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов*язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду),якщо доведе,що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частині п*ята статті 1187 ЦК,пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази,що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача,розмір завданої шкоди,а також докази того,що відповідач є завдачем шкоди або особою,яка відповідно до закону зобов*язана відшкодувати шкоду.

З огляду на зазначене ,доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на закриття кримінального провадження не є слушними,оскільки відсутність складу злочину, не означає відсутність вини для цивільно- правової відповідальності . При цьому постанова (ухвала ) слідчого,прокурора ,суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття ,закриття кримінального провадження є доказом ,який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільному порядку ,передбаченому ЦПК.

Слід зазначити, що постанова слідчого від 28 березня 2014 року не містить жодного посилання на порушення ОСОБА_2 - як пішохода ПДР України . Між тим, з вказаної постанови вбачається, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 126 від 21.02.2014 року при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, були виявлені наступні ушкодження : черепно- мозгова травма з забоєм головного мозку тяжкого ступеню- напівшарно-стволова форма з деформацією голови з наявності контузійного очагу в правій скроневій долі,перелом передньої та зовнішньої стінок правої гайморової пазухи,перелом акулової дуги з права, множні забійні рани обличчя,забійна рана в області задньої поверхні шиї,тупа травма живота, садни передньої черевної стінки з розритом черевни,брижейки тонкої кішки,пошкодження шлуночно-ободової зв*язки и внутрішньочеревно. Кровотечею,перелом лонної та седаліщної кісток,закриті осколкові переломи нижньої третини малогомілкової кістки та внутрішньої кістки лівої гомілки без особого зміщення відламків,які виникли від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини рухомого автомобільного засобу і дорожнє покриття при дорожньо-транспортній події,і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечні для життя.

Відповідно довідки МСЕК від 22.10.2013 року ОСОБА_2 визнаний інвалідом 1 групи.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких нових доказів, які не були предметом дослідження при розгляді справи, та які б спростовували доводи позивача , відповідачем ані суду першої інстанції ,ані апеляційному суду не надано .

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо відкриття провадження по справі, не зважаючи на те, що він повідомив суд про розгляд справи в Калінінському районному суді м.Донецька та надав ухвалу про відкриття від 25 квітня 2014 року з наступних підстав .

Згідно з ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення ,якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що 25 квітня 2014 року суддею Калінінського районного суду м.Донецька відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ«СК «АХА Страхування»,ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди,заподіяних каліцтвом та іншим ушкодження здоров*я та справу призначено до розгляду на 04 червня 2014 року (а.с.120).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України « Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв*язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх.№ 913/0/1-14 від 29.08.2014 року ,вх. № 10027/0/30-14 від 01.09.2014 року), розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 визначена територіальна підсудність справ.

Вказаним розпорядженням розгляд справ ,підсудних Калінінському районному суду м.Донецька, здійснюється Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с.122).

Після відкриття провадження Волноваським районним судом 29 січня 2016 року , при отриманні копії ухвали про відкриття провадження у справі від 25 квітня 2014 року , направлено запит до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та встановлено,що станом на 11 квітня 2016 року на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «СК «АХА Страхування», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, заподіяних каліцтвом та іншим ушкодження здоров*я не надходила та не передавалася (а.с.128).

Тобто,судом першої інстанції при розгляді справи з*ясовувалось відповідне питання. Залишити позовну заяву без розгляду з підстав п.4.ч.1.ст.207 ЦПК України суд може лише у разі підтвердження факту розгляду тотожної справи іншим судом допустимими доказами. Враховуючи відсутність підтвердження факту розгляду тотожної справи іншим судом,враховуючи пояснення самого ОСОБА_1 та представника страхової компанії про те,що Калінінським районним судом м.Донецька справа до початку проведення АТО в Донецькій області не розглянута , по справі не приймалось рішення ,справа до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передавалась ,тому апеляційний суд вважає,що у суду першої інстанції не було підстав для застосування ч.2 ст.122,ст. 207 ЦПК України.

Також, не можна вважати ,що позивач порушив одну й ту ж справу в декількох судах. Розгляд і вирішення справи за позовом ОСОБА_2 в Калінінському районному суді м.Донецька до початку проведення АТО в Донецькій області не відбувся .

Як передбачає ч.3 ст.406 ЦПК України судове провадження ,втрачене до закінчення судового розгляду ,не підлягає відновленню у встановленому розділом ІХ ЦПК порядку. Заявник у цьому разі може пред*явити новий позов.

Отже,апеляційний суд вважає,що відкриття провадження по справі Волноваським районним судом Донецької області та розгляд справи по суті не суперечить загальним принципам правосуддя. Доводи апеляційної скарги в цій частині необгрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те,що розгляд справи відбувся без участі сторін неспроможні та спростовуються матеріалами справи . Як вбачається з досліджених матеріалів справи 01 серпня 2016 року судове засідання по цивільній справі проведено в режимі відеоконференції, відповідно ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, за участю представника відповідача ТОВ «СК «АХА Страхування»,що діє за довіреністю Медвідь О.І. 28.07.2016 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про підтримання позовних вимог, та про розгляд справи за його відсутністю(а.с.1461,155-157,155). Як вбачається з матеріалів справи на адресу відповідача ОСОБА_1 надсилалися судові повістки ,про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ,та отримання їх 13.02.2016 року (а.с.97),09.03.2016 року (а.с.111),отримання телефонограми особисто ОСОБА_1 про розгляд справи на 20.05.2016 року (а.с.133),07.05.2016 року(а.с.134),08.06.2016 року (а.с.142), 02.07.2016 року (а.с.149), отримання судової повістки про розгляд справи на 01 серпня 2016 року -20 липня 2016 року(а.с.152),отримання копії рішення суду 26.08.2016 року(а.с.167).

Відповідно ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги щодо перерахування грошей та на які рахунки позивача , не приймаються до уваги,оскільки відносяться до стадії примусового виконання рішення суду .

В наданих ОСОБА_1 квитанціях про сплату в аптечних пунктах послуг та придбання лік , зазначено як платника ОСОБА_7, який не є стороною по вказаній справі,тому спростовують ствердження апелянта про надання ним ОСОБА_2 грошових коштів за власним бажанням на лікування (а.с.175-178).

Отже,враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При встановленні зазначених фактів і постановленні рішення судом правильно застосовано норми матеріального права та не було порушено норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не спростовують висновків суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: