Справа № 285/1867/16-ц
провадження № 2/0285/1160/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10.10.2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Сарган О.А. позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником домоволодіння за вищевказаною адресою. З 1992 року в будинку зареєстрований син попереднього власника будинку - ОСОБА_2 В грудні 1993 р. відповідач виїхав в м. Іркутськ, Російської Федерації, де проживає на теперішній час. Відповідач не проживає в будинку більше 23 років, не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, отже, він є таким, що втратив право користування цим житлом. Оскільки в добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.
В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав.
Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4. підтвердили факт, що ОСОБА_2. більше 23 років не проживає за адресою: вул. АДРЕСА_1.
Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до договору дарування від 29.10.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5Д-2157, житловий будинок за адресою: вул. АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1
Згідно рішення Наталівської сільської ради від 26.12.2003 р. вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральну.
Згідно довідки № 695 від 29.06.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1
Факт тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом від 24.06. 2016 р. (а.с. 5)
Таким чином, є підстави для висновку, що відповідач зареєстрований в будинку, однак фактично не проживає там на протязі 23 років, виїхав на постійне місце проживання в інше місце. Ці факти підтверджуються поясненнями позивача, показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Про відсутність відповідача за місцем реєстрації свідчить повернення поштових відправлень без вручення.
Будь-яких доказів стосовно поважності причин своєї відсутності у спірному домоволодінні у вказаний строк відповідачем суду надано не було, як і доказів щодо існування між позивачем та відповідачем домовленостей, які б врегульовували спірне питання в інший спосіб, ніж передбачений законом, а тому суд вважає доведеним той факт, що відповідач відсутній в у місці своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, на протязі 23 років без поважних причин.
Частиною 2 статті 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оцінивши вказані факти та обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявленого позову, оскільки відповідачем не було надано суду доказів або будь-якої інформації з приводу наявності поважних причин відсутності в житлі позивача понад один рік. Натомість, позивачем було надано суду достатні та належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що відповідач згідно умов ст. 405 ЦК України втратив право на користування спірним житлом.
Керуючись ст.ст. 3,10,11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 224-233, 294 ЦПК України, суд , -
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, 1972 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення виготовлено 11.10.2016 р.

Суддя А.В. Помогаєв