Справа № 444/1287/15 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/739/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення боргу та зустрічним позовом ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору на виконання робіт, зобов'язання забрати палі та стягнення транспортних видатків,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 117 000 грн. та 491,4 грн. неустойки та судовий збір у розмірі 1 174,91 грн. Зустрічний позов Фізичної особи-підприємцяОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 750 грн. транспортних витрат та 243,6 грн. судового збору. В частині решту позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив Фізична особа-підприємецьОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що районний суд проігнорував той факт, що саме ОСОБА_5 допустив істотне порушення умов договору № 2002151 від 20.02.2015р. Невиконання ним своїх зобов'язань по даному договору є в прямому причинно-наслідковому зв'язку із порушенням ОСОБА_5 п.5.1. договору. Звертає увагу, що ОСОБА_5 не лише не вчинив обов'язкових дій, передбачених п.5.1. договору, а й взагалі не допустив його до об'єкту, на якому він мав здійснювати обумовлені договором роботи. Також вказує, що районний суд порушив принцип диспозитивності, передбачений ст. 11 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні 18.09.2015р. в ході розгляду справи, представник ОСОБА_5 оголосив заяву про зміну позовних вимог, а саме просив стягнути з нього 55 750, 00 грн., а щодо суми 61 250, 00 грн. представник повідомив, що позивач готовий в рахунок цих коштів забрати у нього придбані ним палі. Однак районний суд замість того, щоб прийняти до уваги дану заяву оголосив закінчення розгляду та ухвалив стягнути з нього не 55 750, 00 грн., як просив представник позивача, а 117 000, 00 грн.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року в частині стягнення з ФОП ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 84 309, 00 грн. боргу та 491, 40 грн. штрафних санкцій. Відмовити в задоволенні первісного позову у даній частині. Скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18.09.2015р. в частині відмови в задоволенні зустрічного позову. Зобов'язати ОСОБА_5 забрати гвинтові палі ПГ 108/3х4000 в кількості 35 шт. загальною вартістю 84 309, 00 грн., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 всі фактично здійснені судові витрати по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 20 лютого 2015 року між ОСОБА_5 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено Договір на виконання робіт № 2002151. (а.с. 4-7)

Згідно умов даного договору виконавець - ФОП ОСОБА_4 здійснює поставку, транспортування та монтаж гвинтових паль для укріплення колон у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2.

Згідно п.4.1 загальна вартість робіт становить 117 000 грн. 00 коп.

Пунктом 7.6 передбачено, що у випадку порушення строку надання послуг виконавець сплачує замовнику неустойку в розмірі 0,01% від загальної вартості робіт за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ.

Відповідно до платіжного доручення та квитанції про оплату № 511 від 20 лютого 2015 року, ОСОБА_5 здійснив оплату за придбання гвинтових паль та їх монтаж в сумі 117 000, 00 грн. на умовах договору 2002151 від 20 лютого 2015 року. (а.с. 9-10)

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.4 ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач за первісним позовом провів оплату згідно договору від 20.02.2015р., однак роботи відповідачем не були виконані.

Також задовольняючи частково зустрічний позов ФОП ОСОБА_4 в частині розірвання вищенаведеного договору районний суд виходив з того, що роботи, які передбачені договором на виконання робіт № 2002151 від 20 лютого 2015 року не були виконані.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом, що договір належним чином не виконаний сторонами.

Представник позивача в апеляційному суді зазначив, що відповідачем належним чином договір не виконаний, оскільки в додатку № 1 до договору № 2002151 від 20 лютого 2015р. зазначено вартість матеріалів 84 309, 00 грн., а фактично придбав за 61 250 грн.

Однак як вбачається з матеріалів справи позивач і відповідач підписали зазначений договір та погодились з умовами договору.

Стягуючи 117 000 грн. районний суд не врахував, що і позивачем договір не виконувався, зокрема п.п. 3.1., 3.2 договору.

Відповідно до п.3.1 договору, виконавець зобов'язується доставити власними силами матеріали для виконання робіт на об 'єкт вказаний у п. 2.1. протягом 14 робочих днів з моменту повної оплати їх вартості.

У відповідності до п.3.2, виконавець зобов'язується виконати роботи вказані у п. 2.1. протягом 10 робочих днів з дати їх доставки на об 'єкт.

Тому колегія суддів приходить до висновку що позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а тому з ФОП ОСОБА_4 підлягає стягненню сума в розмірі 55 750 гривень, яка складається 32 691.00 грн. (вартість робіт) + 23 059 грн. (84 309 - 61 250 грн. вартість фактично оплачених матеріалів).

Окрім того в силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з ФОП ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 557 грн. 50 коп. судового збору

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо зустрічного позову ФОП ОСОБА_4 колегія суддів вважає, що такий підлягає до задоволення з наступних підстав.

Для належного та повного виконання вказаних робіт, ОСОБА_5 зобов'язаний був здійснити ряд підготовчих дій, без вчинення яких, ФОП ОСОБА_4 не спроможний був виконати свою роботу по договору. Так, зокрема, у відповідно до п. 5.1. договору, відповідача зобов'язався: - забезпечити подачу електроенергії напругою 380В. (п. 5.1.3. договору); - забезпечити вільний доступ до місця проведення робіт (п. 5.1.3. договору); - підготувати місце для проведення робіт, викопати приямки розмірами 1700x1700мм глибиною 500 мм.; - організувати безпечні умови для зберігання обладнання виконавця на об'єкті у нічний час та у вихідні дні

Жодних з перелічених умов відповідач не виконав, що унеможливило виконання ним обумовлених договором робіт.

21.05.2015 року ОСОБА_5, у телефонній розмові повідомив ОСОБА_4, що має намір забрати придбані ним матеріали, що підтверджується роздруківкою його телефонних дзвінків за абонентським номером телефону НОМЕР_1 та цифровим аудіофайлом «23.05.15.мр3» із записом розмови від 21.05.2015р. Однак, вказаних матеріалів ОСОБА_5 так і не забрав.

05.06.2015 року ОСОБА_8 надіслав на адресу ОСОБА_5 лист з вимогою виконати вимоги п. 5.1. договору та надати йому доступ до об'єкту на якому він повинен здійснити обумовлені договором роботи. Однак, відповідач не відреагував на зазначену вимогу, та звернувся до суду з позовом про стягнення з нього боргу та штрафних санкцій за нібито невиконання умов договору № 2002151 від 20.02.2015р.

Враховуючи наведене ОСОБА_5, допустив істотне порушення умов договору № 2002151 від 20.02.2015р, оскільки невиконання ним своїх зобов'язань по спірному договору є в прямому причинно-наслідковому зв'язку із порушенням п. 5.1. договору, так як він не вчинив обов'язкових дій, передбачених п. 5.1. договору, і взагалі не допустив ОСОБА_4 до об'єкту, на якому він мав здійснювати обумовлені договором роботи.

Відповідно до ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно ст. 850 ЦК України, замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов'язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Для виконання умов договору № 2002151 від 20.02.2015р. ОСОБА_4 довелося придбати, обумовлені вказаним договором, матеріали - палі ПГ 108/3x4000 в кількості 35 шт. на загальну суму 61 250,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.02.2015 року та накладною № 28022 від 28.02.2015 року.

Однак, як вбачається із первісного позову, ОСОБА_5 не має намір забирати ці матеріали, а вимагає повернення всіє сплаченої ним суми 117 000 грн.

Така поведінка, відповідача є неприпустимою, адже відповідно до п. 3.1. ФОП ОСОБА_4 зобов'язався доставити власними силами матеріали для виконання робіт на об'єкт вказаний у п. 2.1. Договору (прим. - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1») протягом 14 робочих днів з моменту отримання повної оплати їх вартості.

Дане зобов'язання ФОП ОСОБА_4 виконав 12.03.2015 року, коли автомобілем привіз матеріали до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_2, однак ОСОБА_5 відмовився приймати ці матеріали і йому довелось повертати їх до себе на склад.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зобов'язання ФОПОСОБА_4. в частині п. 2.1. договору було належним чином виконано.

Згідно ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, ОСОБА_5 зобов'язаний забрати палі ПГ108/Зх4000 в кількості 35 шт., які були придбані ФОП ОСОБА_4 на виконання умов договору № 2002151 від 20.02.2015 року. Враховуючи, що відповідач не має наміру добровільно забирати зазначені матеріали, колегія суддів вважає, що таке зобов'язання має бути покладено на ОСОБА_5 судовим рішенням.

Окрім цього, через істотне порушення ОСОБА_5 умов договору, ФОП ОСОБА_4 зазнав збитків, які відповідач за зустрічним позовом зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_4, так як для доставки паль до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_2 та у зворотному напрямку мені довелося сплатити 750 грн. за транспортні послуги, що засвідчується договором № 12/03-2015 від 12.03.2015 року (а.с. 45) та актом прийому-передачі наданих послуг від 12.03.2015 року. (а.с.47)

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що рішення районного суду слід скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково та стягнути з ФОП ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 55 750 грн. та 557 грн. 50 коп. судового збору. Зустрічний позов ФОП ОСОБА_4 підлягає до задоволення, а тому слід розірвати договір про виконання робіт №2002151 від 20.02.2015 року укладений між з ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 та зобов'язати ОСОБА_5 забрати гвинтові палі ПГ108/3х4000 в кількості 35 штук, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_5 в користь ФОП ОСОБА_4 750 грн. транспортних витрат.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 55 750 гривень та 557 грн. 50 коп. судовий збір.

Зустрічний позов задовольнити.

Розірвати договір про виконання робіт №2002151 від 20.02.2015 року укладений між з ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_5 забрати гвинтові палі ПГ108/3х4000 в кількості 35 штук, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 750 грн. транспортних витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська