У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.,

при секретарі Березюк Л.С.,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представником відповідача ОСОБА_2 заявлено клопотання про закриття провадження у даній справі.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлене клопотання підтримала, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Рішенням Черкаського районного суду від 06 жовтня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором. Тому представник відповідача вважає що наявність даного позову призведе до повторного стягнення з відповідача одного і того ж боргу, що виник з одного і того ж кредитного договору. Оскільки існує рішення суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому просила закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Представник відповідача у даній справі заперечував щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі з даних підстав, зазначаючи, що підстави для задоволення даного позову різні з підставами, що були предметом розгляду судом в 2010 році, а тому просив відмовити у задоволенні даного клопотання.

Суд заслухавши клопотання про закриття провадження у справі та пояснення сторін з даного приводу, вважає, що дане клопотання не може бути задоволене з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи Іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні Іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не є перешкодою для розгляду справи судом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а посилання представника відповідача на наявність тих чи інших обставин є, у разі встановлення їх судом, підставою для відмови у позові, а не для закриття провадження у справі. Суд зазначає, що хоча і є рішення суду де є сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 що стосується одного і того ж кредитного договору проте дані правовідносини мають різні правові підстави і не можуть розцінюватися судом як наявність судового рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 205 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Морозов