Провадження №2/331/90/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Велигура Ганна Костянтинівна про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, 3-я особа Приватний нотаріус Велигура Г. К. про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування уточнених вимог зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_5.

Крім позивача, спадкоємцем першої черги є син ОСОБА_6, який у встановленому законом порядку та строки від прийняття спадщини відмовився.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, серед якого, крім іншого, є й частка приміщення АДРЕСА_2

Свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на все інше майно, крім приміщення АДРЕСА_3, позивачка вже у нотаріуса отримала.

Стосовно ж вищезазначеного приміщення, нотаріусом 19.08.2015 року було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане приміщення.

Приміщення АДРЕСА_4 належало спадкодавцю ОСОБА_5, приміщення №2 цього ж будинку належало відповідачці по цій справі ОСОБА_2. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2002 року №153/62 вказані приміщення №1 та №2 було об'єднано у приміщення №1,2. Після цього власники повинні були звернутися до БТІ за перерахунком (визначенням) часток у спільній власності - приміщенні №1,2 й на підставі отриманого визначення часток отримати свідоцтво про право власності. Але вказану процедуру не булу викопано й внаслідок цього позивачка не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу.

У зв'язку з тим, що співвласник ОСОБА_5 помер, відсутня можливість оформити право власності неінакше як шляхом звернення до суду з наступними позовними вимогами:

про визначення частки, що належала померлому ОСОБА_5 у приміщення № 1,2 в житловому будинку АДРЕСА_5

про визнання права власності в порядку спадкування за законом на визначену судом ( частку у приміщенні АДРЕСА_6

Рішенням Запорізької міської ради № 101 від 19.02.2016 «Про перейменування вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжі на вулицю Незалежної України» здійснено відповідне перейменування вулиці.»

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 01.09.2016 року №783р приміщенню АДРЕСА_7 присвоєно наступну поштову адресу: нежитлове приміщення АДРЕСА_7

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними» (реєстраційний номер в СДРСР - 14887466 в).

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Тому, якщо титульним власником спільного є лише один співвласник (наприклад, лише на ім'я одного із подружжя у шлюбі придбано та зареєстровано земельну ділянку, житловий будинок чи автомобіль), а право власності іншого співвласника майна не підтверджене документально, або навіть не визнається чи заперечується, то на підставі норм ст. 392 Цивільного кодексу України та приведеної вище правової позиції Верховного Суду України зацікавлена особа (співвласник право власності якого не підтверджене документально) може в судовому порядку захистити своє суб'єктивно непідтверджене, невизнане, порушене чи оспорено право власності на частку в спільному майні, оскільки з певних причин (наприклад, відсутності на це згоди титульного власника) договір про визначення часток в нотаріальному порядку не завжди може бути укладений.

Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

На підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тому, якщо з'ясується, що в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлого співвласника неможливо, то захистити своє набуде в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника можливо буде саме шляхом пред'явлення зазначеного позову.

У наведеному вище інформаційному листі ВССУ значиться, що резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2 ».

Відповідно, для захисту свого права власності самого по собі визначення часток недостатньо, тому потрібно заявляти вимогу і про визнання права власності на успадковану частку померлого співвласника спільного майна.

Як роз'яснено в інформаційному листі ВССУ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин.

Тому, йдеться про учасників правовідносин власності, а отже у якості відповідачів слід залучати інших суб'єктів права власності на майно, в якому визначаються частки та визнається право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд визначити частки, що належали померлому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у приміщенні АДРЕСА_8; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 14/25 часток у приміщенні АДРЕСА_8, що належали померлому ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечувала, покладалась на розсуд суду.

Третя особа по справі - Приватний нотаріус Велигура Ганна Костянтинівна до суду не з'явилась, надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутність, де вказала на згоду із позовними вимогами ОСОБА_1 Надала суду матеріали спадкової справи № 5/2015 р., заведеної після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_5; постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.08.2015 року, згідно з якою «03» червня 2015 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Велигура Г.К, надійшла заява про прийняття спадщини за законом, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № І від імені ОСОБА_1; на підставі цього було заведено спадкову справу за № 5 за 2015 рік.

ОСОБА_1, були подані наступні документи: - свідоцтво про смерть ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, серії НОМЕР_3, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 19 лютого 2015 року, актовий запис № 1337 (копія); - довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_5, видана Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя 23.04.2001 року (копія); - свідоцтво про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_7, НОМЕР_4, видане Орджонікідзевським р р/б ЗАГС, 16.09.1967 року, актовий запис № 1374 (копія); свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, НОМЕР_5, видане Жовтневим відділом ЗАГС м. Запоріжжя 02.10.1992 року, актовий запис № 304 (копія); - свідоцтво про народження ОСОБА_6, НОМЕР_6, видане м. Запоріжжя Орджонікідзевським р/б ЗАГС, 03.09.1968 року, актовий запис № 2496 (копія); - паспорт ОСОБА_1, серія НОМЕР_7, виданий Жовтневим В УМВС України в Запорізькій області 19.08.2004 року (копія); - картка фізичної особи-платника податків ОСОБА_1, надана Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі 11.07.2007 року (копія); - довідка з місця проживання померлого ОСОБА_5, видана МКП «Основаніє» Центр обслуговування абонентів № 2, від 08.06.2015 року № 2807.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Велигура Г.К., був зроблений запит № 111/02-14 від 02.07.2015 року до ТОВ «ЗАПОРІЗЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ». Згідно відповіді від 06.07.2015 року,за даними інвентаризаційної справи приміщення АДРЕСА_7, яке належало ОСОБА_5, згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2002 р. № 153/62, було об'єднано з приміщенням № 2 (два), яке належить ОСОБА_4, в єдине приміщення № 1 (один), 2(два).

Після спливу строку на прийняття спадщини заявник ОСОБА_1, яка зареєстрована в АДРЕСА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, звернулася з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене у заяві приміщення АДРЕСА_8 або про видачу постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. п. 4.14. гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції, від 22.02.2012, № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та на підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до п. п. 4.15. гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції, від 22.02.2012, № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

ОСОБА_1 правовстановлюючий документ на приміщення АДРЕСА_8 не надано.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 49,68 Закону України ''Про нотаріат", ст. 1218 Цивільного кодексу України, п.п. 4.14., 4.15.,4.18. гл. 10 розділу II , гл. 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом, Міністерства Юстиції, від 22.02.2012, № 296/5, нотаріусом постановлено: Відмовити гр. ОСОБА_1, яка зареєстрована в АДРЕСА_10 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я гр. ОСОБА_1 після померлого - ІНФОРМАЦІЯ_4 року чоловіка ОСОБА_5, який був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_1, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на приміщення АДРЕСА_8.

Відповіддю ОП ЗМБТІ; технічною документацією на приміщення; рішенням Запорізької міської ради № 101 від 19.02.2016 р. розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 01.09.2016 року №783р., згідно з яким присвоєно нежитловому приміщенню 1,2 загальною площею 121,4 кв.м. поштову адресу, а саме АДРЕСА_8, нежитлове приміщення 1; актом ТОВ «ЗМБТІ» від 22.03.2016 року «про визначення часток», згідно з яким за даними Т0В"ЗМБТІ", станом на 01.01.2013р.: - на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення серія НОМЕР_8, виданого Запорізькою міською радою 03.07.2002 р., нежитлове приміщення №1 зареєстроване за ОСОБА_5; - на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення серія НОМЕР_9 виданого Запорізькою міською радою 03.07.2002р., нежитлове приміщення №2 зареєстроване за ОСОБА_2. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2002 р. №153/62 дозволено об'єднання нежитлових приміщень №1 та №2, в єдине нежитлове приміщення.

Обстеженням від 25.08.2015р. встановлено, що нежитлове приміщення АДРЕСА_8 складається із: - тамбура №1 площею 1,9 м.кв., коридору №2 площею 13,9 м. кв., гардеробної №3 площею 1,1 м. кв., кімнати №4 площею 18,0 м. кв., кімнати №5 площею 18,0 м. кв., кімнати №6 площею 17,1 м. кв., кімнати №7 площею 17,2 м. кв., коридору №8 площею 6,6 м. кв., туалету №9 площею 1,7 кв.м., кімнати №10 площею 7,5 кв.м., кімнати №11 площею 9,1 кв.м., кімнати №12 площею 9,3 кв.м., загальною площею 121,4 м.кв.

ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення №1 належать кімната №5(раніше кімната №2 та частина коридору №1 нежитлового приміщення №1) площею 18,0м2, кімнати №6(раніше кімната №3 нежитлового приміщення №1) площею 17,1м2, кімната №7(раніше кімната №4 нежитлового приміщення №1) площею 17,2м2, коридор №8(раніше частина коридору №1, частина ванної №7, комора №2 нежитлового приміщення №1) площею 6,6 м.кв., туалет №9(раніше частина ванної №7 та туалет №6 нежитлового приміщення №1) площею 1,7 м.кв., кімната №10(раніше кухня №5 нежитлового приміщення №1) площею 7,5 м.кв., загальною площею 68,1 складає 14/25 частин приміщення №1,2.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення №2 належать тамбур №1(раніше частина кімнати №5 нежитлового приміщення №2) площею 1,9м2, коридор №2(раніше частина кімнати №5, комора №7, частина коридору №1, частина ванної №2 нежитлового приміщення №2) площею 13, 9м^, гардеробна №3(раніше частини комори №7 нежитлового приміщення №2) площею 1,1м2, кімната №4(раніше кімната №6 нежитлового приміщення №2) площею 18,0м2, кімнати №11(раніше кухня №4, частина коридору №1, комора №8, туалет №3, частина ванної №2 нежитлового приміщення №2) площею 9,1м2, кімнати №12(раніше кімната №5 нежитлового приміщення №2) площею 9,3м2, загальною площею 53,Зм^, складає 11/25 частин нежитлового приміщення №1,2.

Копією свідоцтва про право власності від 27.05.2002 року; копією зведеного акту приміщення № 1; копією зведеного акту приміщення № 2; копією реєстраційного напису від 09.07.2002 року; копією акту ТОВ «ЗМБТІ» від 25.08.2015 року; копією технічного паспорту на приміщення 1,2 від 25.08.2015 року.

В судовому засіданні було допитано в якості спеціаліста представника ТОВ «ЗМБТІ» який пояснив, що згідно технічної документації, в переобладнаному приміщенні №1,2 ОСОБА_2 належить 11/25 часток, а ОСОБА_5 - відповідно 14/25 часток приміщення. На підтвердження цього суду надано акт ТОВ «ЗМБТІ» від 22.03.2016 року «про визначення часток».

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

На підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Визнання права та зміна право відношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

Як слід зі ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Велигура Ганна Костянтинівна про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити частки, що належали померлому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у приміщенні АДРЕСА_8; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 14/25 часток у приміщенні АДРЕСА_8.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Антоненко