Справа № 450/4509/12 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2278/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Копняк С.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, ОСОБА_8 про визнання рішень органу місцевого самоврядування незаконними, визнання права на користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року позов задоволено частково. Рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 179 від 27.07. 2007 року «Про уточнення рішень, прийнятих сільською радою» в частині п.п. 2, 2.1 згідно яких затверджено акт постійної депутатської комісії з питань соціально - економічного розвитку і регулювання земельних відносин від 24 травня 2007 року про виявлення факту користування ОСОБА_7 земельною ділянкою, яка є у приватній власності у іншої особи; відмінено рішення Сокільницької сільської ради № 46 від 11.08.2006 «Про дозвіл на оформлення технічної документації по передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян» в частині надання дозволу ОСОБА_9, - скасовано. У визнанні за ОСОБА_7 права користування земельною ділянкою площею 0,20га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Сокільники ( «на льоні») Пустомитівського району Львівської області, - відмовлено. Вирішено питання стягнення судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вважає нотаріально посвідчену копію рішення Сокільницької сільської ради сумнівним, а тому недопустимим доказом у справі, оскільки відповідно до довідки архівного відділу Пустомитівської районної адміністрації № 407 від 19.11.2015 року в протоколі засідання виконкому Сокільницької сільської ради від 03.03.1998 року рішення про надання земельної ділянки для ведення підсобного господарства гр. ОСОБА_7 не значиться. Вказує, що з копій квитанцій про оплату за користування спірною земельною ділянкою неможливо зясувати за яку саме земельну ділянку здійснено оплату, оскільки в квитанціях відсутні площа та місцезнаходження земельної ділянки, або кадастровий номер земельної ділянки. Вважає, що Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_7 від 10 липня 2007 року оформлено неналежним чином, а саме відсутні підписи зазначених у даному акті членів комісії Голови Сокільницької сільської ради ОСОБА_10, землевпорядника Сокільницької сільської ради, представника МКНВП «Рейттинг» ОСОБА_11, незрозуміло хто підписався за інженера-геодезиста НВП «Рейтинг» ОСОБА_12, на акті відсутні печатки Сокільницької сільської ради та МК НВП «Рейтинг», а тому даний документ не може вважатись належним письмовим доказом.

Просить змінити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року виключивши з мотивувальної частини рішення наступні абзаци:

сторінка друга абзац 3 «із копії рішення виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, Львівської області від 03.03.1998року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства» ( т.1 а.с.83). З слідує, що виконавчим комітетом зазначеного органу місцевого самоврядування ухвалено: надати ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,20 га для ведення підсобного господарства: земельну ділянку виділити в районі місцевості «Дубівка» на «льонище».

сторінка друга абзац 5 «Встановлено, що позивачем рішення виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, Львівської області від 03.03.1998року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства» ( т.1 а.с.83). реалізовано, тобто розпочато користування спірною земельною ділянкою про що обєктивно свідчить здійснення останньою оплати за користування спірною земельною ділянкою ( т.1 а.с. 16-23). Також позивачем розпочато реалізацію рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №46 від 11.08.2006 року «Про дозвіл на оформлення технічної документації по передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, що підтверджується узгодженням меж спірної земельної ділянки, що зафіксовано в Акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_7 від 10 липня 2007 року ( т.1 а.с. 15).»

сторінка друга абзац 6 слова: «від 03.03.1998року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства» (т.1 а.с.83).»

сторінка три абзац 2 речення: «рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, Львівської області від 03.03.1998року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства;

...суд прийшов до переконання про наявність у позивача права користування спірною земельною ділянкою;

Оскільки вказане вище субєктивне право у позивача існує на підставі рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, Львівської області від 03.03.1998року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства ( т.1 а.с.83).».

В решті рішення залишити без змін.

Представник Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області та ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2 а.с. 226-227), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 03 березня 1998 року «Про надання земельної ділянки для ведення підсобного господарства» надано земельну ділянку площею 0,20 га для ведення підсобного господарства ОСОБА_7 Дану земельну ділянку виділено в районі місцевості «Дубівка» на (льонище). (т.1 а.с. 83)

Згідно витягу з рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 46 від 11.08. 2006 року «Про дозвіл на оформлення технічної документації по передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян», вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_9 площею 0,20 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Сокільники («на льоні»). (т. 1 а.с. 4)

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 здійснювала оплату за користування спірною земельною ділянкою, що підтверджується квитанціями (а.с. т.1 а.с. 16-21)

Як вбачається із матеріалів справи на реалізацію рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 46 від 11.08. 2006 року «Про дозвіл на оформлення технічної документації по передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян», складено Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 від 10 травня 2007 року (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до п.п.2, 2.1. рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 179 від 27 липня 2007 року «Про уточнення рішень, прийнятих сільською радою», затверджено акт постійної депутатської комісії з питань соціально - економічного розвитку і регулювання земельних відносин від 24 травня 2007 року про виявлення факту користування ОСОБА_7 земельною ділянкою, яка є у приватній власності у іншої особи; відмінено рішення Сокільницької сільської ради № 46 від 11.08.2006 «Про дозвіл на оформлення технічної документації по передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян» в частині надання дозволу ОСОБА_9 (т.1 а.с. 13)

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Положенням ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в рішенні Конституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009.

Абзацом 3 п. 3 зазначеного рішення Конституційного Суду передбачено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Із цього можна зробити висновок про те, що будь-яка дія з боку органу місцевого самоврядування має бути чітко передбачена тією чи іншою нормою закону.

Згідно абз. 1 п. 4 вищенаведеного рішення, органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до абз. 5,6 п.5 даного рішення Конституційного суду, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_7 районний суд виходив з того, що п.п. 2, 2.1. рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 179 від 27.07. 2007 року «Про уточнення рішень, прийнятих сільською радою» не відповідає нормам закону, тому оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування в частині п.п. 2, 2.1. підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині скасування рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 179 від 27.07. 2007 року «Про уточнення рішень, прийнятих сільською радою» в частині п.п. 2, 2.1 згідно яких затверджено акт постійної депутатської комісії з питань соціально - економічного розвитку і регулювання земельних відносин від 24 травня 2007 року про виявлення факту користування ОСОБА_7 земельною ділянкою, яка є у приватній власності у іншої особи; відмінено рішення Сокільницької сільської ради № 46 від 11.08.2006 «Про дозвіл на оформлення технічної документації по передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян» в частині надання дозволу ОСОБА_9, не оскаржується, а тому в силу вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України в цій частині рішення не перевіряється.

Колегія суддів вважає, що не заслуговує на увагу покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що з мотивувальної частини рішення слід вилучити «із копії рішення виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, Львівської області від 03.03.1998року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства» ( т.1 а.с.83). З слідує, що виконавчим комітетом зазначеного органу місцевого самоврядування ухвалено: надати ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,20 га для ведення підсобного господарства: земельну ділянку виділити в районі місцевості «Дубівка» на «льонище», оскільки таке вилучення фактично змінить рішення Сокільницької сцілсьької ради від 03.03.1998 року «Про надання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_7А.», яке станом на час розгляду справи, ухвалення рішення та на сьогоднішній день є чинним, ніким не оскаржене та не скасоване, а тому у позивача виникли певні права щодо змельної ділянки.

Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість посилання районним судом на рішення Сокільницької сільської ради від 03.03.1998р. апелянтом не представлено.

Покликання апелянта на довідку архівного відділу Пустомитівської РДА № 407 від 19.11.2015 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дана довідка була видана 19.11.2015р., в той час як оскаржуване рішення ухвалене 06.11.2015р. Окрім того, апелянт не наводить жодних причин та підстав, які перешкоджали отримати та подати таку довідку до закінчення розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а відтак з урахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, така довідка не може враховуватися судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення, оскільки вона не досліджувалась в суді першої інстанції.

Окрім того в матеріалах справи міститься практично ідентична довідка № 200 від 13.05.2013 року з архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації. (т.1 а.с. 63)

Згідно вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що з копій квитанцій про оплату за користування спірною земельною ділянкою неможливо зясувати за яку саме земельну ділянку здійснено оплату, оскільки в квитанціях відсутні площа та місцезнаходження земельної ділянки, або кадастровий номер земельної ділянки, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки такі не підтверджені жодним нормативно-правовим актом щодо таких вимог.

Твердження апелянта про те, що Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 від 10 липня 2007 року оформлено неналежним чином, не спростовує початок реалізації позивачкою рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 46 від 11.08.2006р.

Таким чином колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_4 не розпочала користування земельною ділянкою та реалізацію рішення Сокільницької сільської ради від 03 березня 1998 року «Про надання земельної ділянки для ведення підсобного господарства».

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_13