Справа № 128/2992/15-ц Провадження № 22-ц/772/2261/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 39Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Марчук В.С., Панасюка О.С.

при секретарі: Маркевич Я.С.

за участю представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, за участю третіх осіб - Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької Олени Юріївни про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду від 25 травня 2016 року ,-

В с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_9 про визнання її такою, що прийняла спадщину, визнання її відмови від прийняття спадщини недійсною та визнання за нею права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_10, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 1,6208 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району. Спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка є вона, як дружина померлого та їх спільні діти - ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 Рішенням Вінницького районного суду від 27.11.2013 року їй та відповідачам був визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішення суду законної сили. У наданий судом строк ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, а вона - заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 Посилаючись на те, що вона помилилась щодо правових наслідків її відмови від спадщини, як правочину, просила визнати таку відмову недійсною, а її такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття спільно проживала із спадкодавцем. На підставі цього, також просила визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Ухвалами Вінницького районного суду від 19.11.2015 року та 15.02.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб - приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецьку О.Ю. та ОСОБА_7

Рішенням Вінницького районного суду від 25.05.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, за участю третіх осіб - Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказала, що суд першої інстанції не дослідив обставини наявності у її діях помилки під час вчинення правочину - подачі заяви про відмову від прийняття спадщини, обмежившись висновком, що така відмова не породжує ніяких правових наслідків. Також суд невірно оцінив докази по справи, що підтверджують факт спільного проживання з спадкодавцем, зокрема, довідку сільської ради №953 від 20.07.2015 року, відтак незаконно відмовив у визнанні права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи ,рішення суду та доводи апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Зі змісту ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частинами 5, 6 ст. 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця.

В п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК України.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10, який до дня смерті проживав та був зареєстрованим в АДРЕСА_1. Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 1,6208 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 є його діти - ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також дружина ОСОБА_2, яка проживала та зареєстрована за іншою адресою ніж спадкодавець, по АДРЕСА_2. Вказані особи протягом шестимісячного строку з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались і спадщину не прийняли.

Рішенням Вінницького районного суду від 27.11.2013 року за їх позовами, кожному із спадкоємців, в тому числі і ОСОБА_2, був визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці (а.с.6-7).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом визначеного судом додаткового строку подали заяви про прийняття спадщини. Позивачка ж заяви про прийняття спадщини не подала, а 21.02.2014 року посвідчила заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4, що надійшла до нотаріуса 02.04.2014 року (а.с.9, 69).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмову від прийняття спадщини ОСОБА_2 подала після спливу, встановленого законом шестимісячного строку, а тому така відмова не породжує жодних правових наслідків. Також суд виходив з того, що позивачка, в підтвердження спільного проживання із спадкодавцем на день його смерті, належних та допустимих доказів не надала, а звернення до Вінницького районного суду з питанням визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, підтверджує усвідомлення нею факту непроживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто її неприйняття. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивачки про визнання за нею права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Суд вірно встановив обставини по справі, належним чином перевірив їх доказами, які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми, що їх регулюють та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги ОСОБА_2 про невірну оцінку судом, в якості доказу її спільного проживання з спадкодавцем, довідки сільської ради №953 від 20.07.2015 року, не заслуговують на увагу, оскільки дані довідки суперечать та не узгоджуються з іншими доказами по справі. Зокрема, з даними погосподарських книг та довідок про реєстрацію місця проживання спадкодавця за іншою адресою, а також показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про непроживання дружини разом з спадкодавцем на час смерті.

Крім того, з рішення Вінницького районного суду від 27.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 зверталась за визначенням їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 і вказаним рішення було встановлено, що позивачка пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, у зв'язку з похилим віком та станом здоров'я.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи щодо яких встановленні ці обставини.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у визнанні позивачко такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_10 та підставно відмовив у визнанні за нею права власності на частку спадкового майна.

Доводи скарги про те, що суд не дослідив обставини наявності у її діях помилки під час вчинення правочину, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, а відмова від прийняття спадщини, як дія, що породжує такі зміни, допускається лише протягом строку для її прийняття, тому відмова від спадщини подана після спливу вказаного строку не породжує жодних прав та обов'язків, а відтак не є правочином і не може бути визнана судом недійсною.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подана, після спливу шестимісячного строку, відмова ОСОБА_2 від прийняття спадщини, не породжує жодних правових наслідків, а тому вірно відмовив у цій частині позовних вимог.

Доводи скарги є безпідставними та правильних висновків не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: