Справа № 308/5589/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Бота О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 Гіоргі подану в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 Гіоргі в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 22.02.2014 року між позивачем та відповідачем по справі зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №96. У даному шлюбі дітей у подружжя немає.

Представник позивача вказує на те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через відсутність почуття кохання , що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. З грудня 2015 року подружжя проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримуть.

Вказує на те, що подальше збереження шлюбу є недоцільним. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. З посиланням на викладене, представник позивача просить суд шлюб між позивачем ОСОБА_1 Гіоргі та відповідачем ОСОБА_3розірвати.

В судове засідання позивач, представник позивача не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку за адресою для листування зазначеної у позові. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду 05.10.2016 року надійшла заява від відповідача, згідно якої просила суд провести судовий розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечила, зазначила, що з грудня 2015 року позивач постійно проживає за межами України та подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 22.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом - № 96, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 242889 від 22.02.2014 року приєднаним до матеріалів справи.

Представником позивача у позовній заяві стверджено, що дітей подружжя не має.

Шлюбні відносини між подружжям, як стверджено представником позивача у позовній заяві , припинені з грудня 2015 року.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є різні характери та погляди на життя та сімейні обовязки та небажання з боку позивача спільно проживати.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 Гіоргі та ОСОБА_3 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, ЦПК України та ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 Гіоргі подану в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 Гіоргі та ОСОБА_3, що зареєстрований 22.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №96 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Гіоргі сплаченого ним суми судового збору в розмірі 551,20 грн.(п'ятсот п'ятдесят одна ) гривня (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4