Провадження № 2/520/1313/16
УХВАЛА

про забезпечення позову

07 жовтня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при цекретарі ОСОБА_1,

розглянув заяву позивача про застосування заходів забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

На вирішенні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, у якій позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, що укладений між сторонами письмово 20.05.2013 року та за розпискою від 27.06.2013 року у загальному розмірі 50200,00 дол. США.

07.10.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення його грошових вимог шляхом накладення арешту на майно відповідача нежилу будівлю літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 95/33, оскільки він вважає, що відповідач недобросовісно ставиться до своїх обовязків та з такого існує обєктивна можливість того, що він умисно ухилятиметься від виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову, зокрема, шляхом відчуження приналежного йому майна.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на відомості реєстру прав власності та на невиконання відповідачем його зобовязань за договорами поруки та факт ухилення відповідача від виконання клопотання експерта, через що призначена за клопотанням такого відповідача не була проведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Учасники справи у судове засідання не викликались.

Порядок вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову врегульовано положеннями ст. 151-153 ЦПК України, та з такого приводу судам було надано відповідні розяснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Так, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Передбаченими Законом підставами задоволення заяви про забезпечення позову є встановлення судом обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову у наступному ускладнить або унеможливить виконання можливого рішення суду по справі та обєктивна вірогідність їх настання, співрозмірність та співвідностність заходів забезпечення позову, про застосування яких вирішується питання, до заявлених у справі вимог, а також відсутність обставин, які, відповідно до закону, перешкоджають застосуванню зазначених заходів забезпечення позову.

У звязку з викладеним суд вказує, що на вирішенні перебуває цивільна справа про стягнення з відповідача, яким є ОСОБА_3 грошових коштів у загальному розмірі 50200,00 дол. США.

У звязку з запереченнями відповідача, щодо неприналежності йому підписів у документах, з яких випливають вимоги позивача, судом, за його заявою було призначено судову почеркознавчу експертизу, про що постановлено відповідну ухвалу від 22 лютого 2016 року. Згідно такої ухвали витрати по сплаті вартості експертизи були покладені на відповідача (ініціатора експертизи).

Відповідач вартість експертизи не сплатив, у звязку з чим експертне дослідження не було проведено, а матеріали повернуті до суду. Таке повідомлення експерта надійшло до суду 29.09.2016 року, та при цьому жодних пояснень з цього приводу від відповідача не надходило.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач, в супереч обовязку добросовісно ставитись до процесуальних прав та обовязків (ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 86 ЦПК України).

При цьому суд враховує відомості державного реєстру прав власності на нерухоме майно (згідно інформаційної довідки №69997794 від 07.10.2016 року), про приналежність відповідачу, ОСОБА_3 нежилої будівлі літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 95/33 (№ запису 358912), на яку позивач просить накласти арешт, з метою недопущення її відчуження та забезпечення можливості задоволення вимог позивача за рахунок продажу такого майна.

Відомостей, що ставили б під сумнів співрозміність заявлених позивачем заходів забезпечення позову до позовних вимог, так само як і відомостей про існування обставин, що відповідно до закону перешкоджають обтяженню зазначеного майна з наявних у суду матеріалів та пояснень не вбачається.

З викладених обставин суд доходить висновку про обґрунтованість заяви про застосування заходів забезпечення позову та необхідність її задоволення.

При цьому суд зважаючи на те, що заяву про застосування заходів забезпечення позову розглянуто за відсутності учасників справи та їх представників, з метою забезпечення прав таких учасників вважає за необхідне розяснити учасникам справи передбачене положеннями ст. 153 ЦПК України право на звернення до суду з заявою про скасування або заміну застосованих судом заходів забезпечення позову, шляхом подачі до суду вмотивованої заяви.

Виходячи з викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 10, 11, 57-60, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нежилу будівлі літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 95/33 та належить на праві власності ОСОБА_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Прохоров П. А.