Справа № 645/4520/15-ц
Провадження № 4-с/645/44/16
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу Кредитної спілки «Соколов» на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити певні дії, заінтересована особа державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

в с т а н о в и в:

До суду звернувся представник КС «Соколов» зі скаргою, якою просили визнати бездіяльність Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, зобовязати державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківські області вчинити необхідні дії, спрямовані на виконання виконавчого листа № 645/4520/15-ц за реєстраційним № ВП 49164954 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 суми боргу 24505 грн..

В обґрунтування скарги посилалися на те, що 04 вересня 2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова по справі 645/4520/15-ц, позовні вимоги кредитної спілки «Соколов» були задоволені в повному обсязі, суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, заборгованість за Кредитним договором № 453 від 28.01.2012 року у сумі: 24 505 грн., та суму судового збору по 49,01 гривень з кожного.

07 жовтня 2015 року, на виконання зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили Фрунзенським районним судом м. Харкова видані виконавчі листи які були пред'явлені позивачем. 13 жовтня 2015 року, як стягувачем, для примусового виконання до Московського ВДВС м. Харкова ГУЮ ХО.

21 жовтня 2015 року, державним виконавцем Ткачем Д.М., була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за Реєстраційним номером ВП 49149300 щодо виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2015 по справі 645/4520/15-ц про стягнення суми судового збору 49,01. Також, 21 жовтня 2015 року, державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2015 по справі 645/4520/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24 505 грн., вищезазначені постанови були винесені стосовно боржниці ОСОБА_5.

Боржником, протягом наданого ч.2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» семиденного строку з моменту винесення постанови про відкриття провадження рішення не було виконане самостійне, що є підставою для примусового виконання рішення.

В ході перевірки майнового стану боржниці ОСОБА_5, було виявлено що боржниця перебуває на обліку в ПФ Московського району м. Харкова де отримує пенсію.

Згідно вимог ч.2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна,

виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи , фізичної особи , фізичної особи підприємця , які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається що 21.10.2015 року Державним виконавцем Ткач Д.М., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.10.2015 року державним виконавцем Ткач Д.М., була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження. Жодної іншої постанови державним виконавцем винесено не було. На підставі викладеного, вважали, що державним виконавцем було грубо порушено вимогу ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з дня відкриття виконавчого провадження 21 жовтня 2015 року, минуло майже десять місяців, та на сьогоднішній день виконавче провадження не закінчене, не повернуто виконавчий документ стягувачу.

На підставі викладеного, до суду було подано скаргу.

В судовому засіданні представник КС «Соколов» підтримала скаргу у повному обсязі, просивши про її задоволення, посилаючись на обставини викладені вище.

Представник Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду скарги своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2015 року задоволені позовні вимоги КС «Соколов», стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 453 від 28.01.2012 року в сумі 24505 грн.,судовий збір по 49,01 грн. з кожного.

07.10.2015 року представником позивача отримані виконавчі листи та 21.10.2015 року постановою державного виконавця Московського ВДВС Харківського МУЮ відкрите виконавче провадження.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до п. 1 положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 1997 року N 1396/97, Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення реалізації державної правової політики. Таким чином, при прийнятті до примусового виконання виконавчих документів, державний виконавець має діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У судовому засіданні від КС «Соколов» було надано довідку згідно з якою станом на 21 вересня 2016 року за виконавчим листом, виданим Фрунзенським районним судом м. Харкова 13 жовтня 2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 боргу в розмірі 24505 грн. та суми судового збору - 49,01 грн., грошових коштів на рахунок КС «Соколов» не надходило.

Скарга знаходиться в провадженні суду з 22.08.2016 року.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні.

Державний виконавець неодноразово викликався в судове засідання, проте за викликом суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на скаргу не подав, судом вирішено справу по суті на підставі тих доказів, які знаходяться в матеріалах доданих до скарги.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Як роз'яснено у п.4 Постанови ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень,

неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку. Виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

21.10.2015 року постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду.

У відповідності до ч.1, 2 ст.11, ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.1, ч.2 ст.3, ч.2 ст.4, ч.4 ст.6, ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу» (що діяли під час відкриття виконавчого провадження), державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, протягом якого повинні бути вжиті всі заходи для своєчасного і повного примусового виконання рішення.

При цьому, принцип своєчасності виконання рішень полягає в тому, що рішення має бути виконане суворо у термін, передбачений законом, або самим рішенням, а принцип повноти виконання рішення - що рішення має бути виконане в повному обсязі, в точній відповідності з його змістом. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У звязку з цим, суд вбачає всі підстави для визнання бездіяльності державної виконавчої служби протиправною та необхідності відновлення і захисту в судовому порядку порушених прав й інтересів сторони стягувача.

Незважаючи на те, що виконавчі листи були предявлені скаржником до виконання ще в жовтні 2015 року, рішення суду не виконується державним виконавцем майже рік, що є грубим порушенням норми ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Бездіяльність державного виконавця призвела до порушення прав і охоронюваних законом інтересів скаржника, що є підставою для їх відновлення в судовому порядку.

У звязку з цим, вимоги скаржника про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання ним рішення суду від 04 вересня 2015 року у визначений законом строк та зобовязання його невідкладно виконати це судове рішення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, Московським ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області не було надано суду жодних даних щодо ходу виконавчого провадження з виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2015 року.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.387 ЦПК України за результати розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.383 -387ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Кредитної спілки «Соколов» - задовольнити.

Визнати бездіяльність Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області - неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, вчинити всі необхідні дії, визначені законом, спрямовані на невідкладне виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2015 року щодо стягнення солідно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (виконавче провадження № 49164954) суму боргу в розмірі 24 505 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя