АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В.
№22-ц/796/5353/2016 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Невідомої Т.О., Соколової В.В.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙБАНК «ПРИВАТБАНК» - Гринь Костянтина Андрійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.04.2011 року у розмірі 22531,23 грн., яка складається з: 7994,31 грн. - заборгованості за кредитом; 10948,29 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2039,52 грн. - заборгованості по пені та комісії; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1049,11 грн. та просив стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що відповідач свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гринь К.А. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, що у заяві від 14.05.2012 року міститься пункт, відповідно до якого відповідач засвідчує, що ознайомлений із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами та надає згоду на те, що всі ці документи разом складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Отже, доведеним є факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору.

Крім того, предметом позову, який підлягає доказуванню є розмір заборгованості за кредитним договором. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав суду докази щодо наявності заборгованості за договором (розрахунок заборгованості). Відповідач, у свою чергу, не спростував докази надані банком щодо цього факту. Судом першої інстанції фактично звільнено відповідача від виконання зобов'язань за кредитним договором на підставі лише одних формальних міркувань.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що умовами та правилами надання банківських послуг встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу картки, який узгоджений в пам'ятці клієнта чи заяві, таким чином умови та правила надання банківських послуг не є належним доказом узгодженням сторонами типу картки, підтвердження видачі картки клієнту та встановлення відповідного ліміту.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частииною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2011 року ОСОБА_3 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

В анкеті-заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_3ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також, ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві.

Відтак, між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі сплатою процентів у розмірі 30,00 % на рікна суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг визначено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг).

Згідно з п.п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевитратуплатіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 18.04.2011 року внаслідок чого станом на 31.05.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 22531,23 грн., яка складається із: 7994,31 грн. - заборгованості за кредитом; 10948,29 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2039,52 грн. - заборгованості по пені та комісії; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1049,11 грн.

Оскільки жодних доказів виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, колегія судів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд першої інстанції безпідставно послався на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, як такий, що прийнятий за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки вищевказаний висновок стосувався застосування положень ч.1 ст.259 ЦК України, а саме щодо домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Згідно з частинами 1, 5 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 511,36 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - Гринь Костянтина Андрійовичазадовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ідентифікаційний номер 8 на користь публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 22531 грн. 23 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7994 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 10948 грн. 29 коп., заборгованості по пені та комісії в розмірі 2039 грн. 52 коп., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн., штрафу (процентної складової) в розмірі 1049 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ідентифікаційний номер 8 на користь публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді