Справа № 502/2635/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.

за участю секретаря судового засідання Кітреску О. М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

встановлення факту належності та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту належності та визнання права власності, в якому обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначила, що вона та її чоловік ОСОБА_3 володіли на праві спільної приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, будівництво якого ними було проведено на підставі рішення виконкому Вилківської міської ради від 13.07.1967 року № 116. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? частки вказаного будинку, яку прийняла ОСОБА_1, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем та після його смерті фактично вступила у володіння та управління спадковим майном: несла всі витрати по утриманню будинку, проводила його поточний ремонт, сплачувала комунальні платежі, обробляла земельну ділянку. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом на момент смерті ОСОБА_3 також були їх спільні діти, які проживали разом з батьками, а саме: - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, одружений не був, дітей не мав; - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, одружений не був, дітей не мав; - ОСОБА_2, яка після смерті батька витрат на утримання спадкового майна не несла, хоча проживала у спадковому домоволодінні. Оскільки в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, ОСОБА_1 просила суд:

- Встановити факт належності їй та ОСОБА_3 на праві приватної власності по ? частині кожному:

- житлового будинку літ. «А» з навісом літ. «а», загальною площею 46,7 кв.м., з них житловою площею 33,3 кв.м., який складається з: коридору № 1, 2-х житлових кімнат № № 2 і 4, кухні № 3;

- господарських будівель: сараїв літ. «Б» та «Г», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д»;

- надвірних споруд: огорож № № 1 та 2, замощення № І,

які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 1 415 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок літ. «А» з навісом літ. «а», загальною площею 46,7 кв.м., з них житловою площею 33,3 кв.м., який складається з: коридору № 1, 2-х житлових кімнат № № 2 і 4, кухні № 3;

- господарські будівлі: сараї літ. «Б» та «Г», літню кухні літ. «В», убиральню літ. «Д»;

- надвірні споруди: огорожі № № 1 та 2, замощення № І,

які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 1 415 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, - в тому числі на ? частину зазначеного майна, як за співвласником та ? частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

На дату розгляду справи представником позивача ОСОБА_6 було надано заяву, згідно якої вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з'явилась, надавши заяву згідно якої заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб ОСОБА_3, 1937 року народження та ОСОБА_1, 1942 року народження, було укладено 08.01.1963 року в м. Вилкове виконкомом міської ради депутатів трудящих, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, про що складено актовий запис за № 1 /а.с. 15/.

Згідно рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради депутатів трудящих № 116 від 13.07.1967 року, ОСОБА_3, ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 /а.с. 12/.

Згідно технічного паспорту, складеного 14.10.2015 року Кілійським РБТІ житловий будинок по АДРЕСА_1 в цілому складається з:

- житлового будинку літ. «А» з навісом літ. «а», загальною площею 46,7 кв.м., з них житловою площею 33,3 кв.м., який складається з: коридору № 1, 2-х житлових кімнат № № 2 і 4, кухні № 3;

- господарських будівель: сараїв літ. «Б» та «Г», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д»;

- надвірних споруд: огорожі № 1 та замощення № І,

які побудовані в період 1974-1975 р.р. та розташовані на земельній ділянці фактичною площею 1 415 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 7-9/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 09, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області /а.с. 14/.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області від 22.10.2015 року № 105 на підставі заяви ОСОБА_1 було присвоєно житловому будинку адресу: АДРЕСА_1 /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого повторно 17.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 75, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /а.с. 18/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 27.03.2006 року Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 45, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с. 19/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого повторно 17.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 106, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /а.с. 20/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого 04.01.2010 року Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 05, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 /а.с. 21/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7, виданого 25.09.1970 року виконкомом міської ради депутатів трудящих м. Вилкове, актовий запис № 106, батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /а.с. 22/.

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8, виданого 20.09.1992 року Виконкомом Вилківської міської ради, актовий запис № 61, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_8» /а.с. 23/.

За повідомленням Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 266/01-16 від 04.12.2015 року, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, в передбачений законом термін (6 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався /а.с. 30/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Між тим, відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно прикінцевих положень СК України він набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України (у редакції 2003 р.)

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір слід вирішити на підставі положень ЦК УРСР та КпШС України дія яких розповсюджується на правовідносини з питань щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання на нього права власності, яке було збудоване до набрання чинності Сімейного Кодексу України, тобто до 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, що нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Тобто, виходячи з сенсу ст. 22 КпШС України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, фактично виходячи з матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок було побудовано у період шлюбу позивача та спадкодавця ОСОБА_3, а саме - в 1974-1975 роках та він, відповідно, є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Таким чином єдиним спадкоємцем за законом який прийняв спадщину є його дружина - позивач, ОСОБА_1, яка прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що підтверджується штампом в паспорті позивача про реєстрацію його місця проживання за вказаною адресою та довідкою виконкому Вилківської міської ради

Оскільки позивач ОСОБА_3, яка згідно положень діючого на час відкриття спадщини законодавства, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка та прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, беручи до уваги те, що інші спадкоємці спадщину не прийняли, оформлення спадщини в нотаріальному поряду неможливе в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що право позивача на спадщину підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим частково задовольняє позов, оскільки як вбачається з технічної документації на спірний житловий будинок, надвірна споруда - огорожа під № 2, про яку в прохальній частині позову вказала позивач, в ній не зазначена.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст. 22 Кп ШС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності:

- житлового будинку літ. «А» з навісом літ. «а», загальною площею 46,7 кв.м., з них житловою площею 33,3 кв.м., який складається з: коридору № 1, 2-х житлових кімнат № № 2 і 4, кухні № 3;

- господарських будівель: сараїв літ. «Б» та «Г», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д»;

- надвірних споруд: огорожі № 1 та замощення № І,

які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 1 415 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКППНОМЕР_9, право власності на:

- житловий будинок літ. «А» з навісом літ. «а», загальною площею 46,7 кв.м., з них житловою площею 33,3 кв.м., який складається з: коридору № 1, 2-х житлових кімнат № № 2 і 4, кухні № 3;

- господарські будівлі: сараї літ. «Б» та «Г», літню кухні літ. «В», убиральню літ. «Д»;

- надвірні споруди: огорожу № 1 та замощення № І,

які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 1 415 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, - в тому числі на ? частину зазначеного майна, як за співвласником та ? частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников