Провадження № 2/127/5882/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Пєскову Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, та повідомив, що сторони з 06 квітня 2010 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2013 року. До реєстрації шлюбу сторони тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах. 25 травня 2003 року народилася ОСОБА_3, батьком якої за його заявою записаний позивач по справі. Однак, як вказує позивач, під час розгляду справи про розірвання шлюбу ОСОБА_2 зізналася, що він не є батьком народженої дитини. Наразі ОСОБА_2 має іншого чоловіка, народила другу дитину, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2016 року її визнано винною у вчиненні злочинів та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавлення права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки, а також винесено постанову про влаштування дитини ОСОБА_3 Оскільки він не є біологічним батьком дитини, не бажає нести обовязок по утриманню та вихованню дитини, батьком якої не являється, позивач просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 3542 від 29 грудня 2003 року, складеного міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Вінницького обласного управління юстиції, про народження 25 травня 2003 року ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. При цьому відмічала, що позивач до моменту розлучення не знав, що він не є батьком дитини.

Представник відповідача позов визнав, а також надав заяву ОСОБА_2, підпис якої засвідчений нотаріально, про визнання позову та визнання тієї обставини, що батьком дитини не є позивач по справі.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради при розгляді справи просив враховувати інтереси дитини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4, мати відповідачки, пояснила, що при народженні дитини в травні 2003 року вона сама забирала свою доньку з родильного будинку, з позивачем донька спільно почала проживати лише восени 2003 року та лише в грудні 2003 року був зроблений актовий запис про народження ОСОБА_3 із зазначенням запису про батьківство позивача. При цьому відмічала, що оскільки її донька визнала обставину того, що ОСОБА_1 не є батьком її дитини, то звичайно, що так воно і є. Наразі вона готова взяти опікунство над дитиною, в разі, якщо вирок суду щодо доньки набере законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 СК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 СК України (в редакції чинній на час народження дитини), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини; походження від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини.

Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини; у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Судом встановлено, що 06 квітня 2010 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Собченко) ОСОБА_5 був укладений шлюб за актовим записом № 381. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2013 року по справі №127/27130/13-ц шлюб між сторонами розірваний.

25 травня 2003 року народилася ОСОБА_3, матірю якої записано Собченко (нині ОСОБА_3) ОСОБА_5, а батьком ОСОБА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-АМ № 206753 від 29 грудня 2003 року.

Позивач зазначає, що він не є батьком ОСОБА_3, про що йому не було відомо на момент подання заяви про визнання батьківства.

Вказана обставина визнана відповідачем ОСОБА_2 у судовому засіданні, про що подана її особиста заява (її підпис засвідчений в нотаріальному порядку), а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Судом відповідно до ст.10 ЦПК України, розяснювалося право осіб, які беруть участь у справі, заявити клопотання про призначення експертизи, однак, зважаючи на визнання відповідачем позову, жодна із осіб своїм правом не скористалася.

При ухвалені рішення, суд враховує визнання відповідачем позову.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суд України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем позову не суперечить нормам законодавства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, протилежного судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача. на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 125,126, 136 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виключити з актового запису №3542, складеного 29 грудня 2003 року міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Вінницького обласного управління юстиції, про народження 25 травня 2003 року ОСОБА_3 відомості про батька ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: