22.01.2016 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Зосименка О,М.,
за участі секретаря Майчука Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Лідер", Структурного підрозділу "Молочний завод" ТОВ "МВК Лідер" про стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим виплатам, які належать працівнику при звільненні, моральної шкоди, -
Позивачі звернулись до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що перебували у трудових відносинах зі Структурним підрозділом «МОЛОЧНИЙ ЗАВОД» Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ЛІДЕР» та були звільнені з вказаного підприємства, за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Однак при звільненні СП «МОЛОЧНИЙ ЗАВОД» ТОВ «МВК ЛІДЕР» не було проведено повного розрахунку з позивачами, довідок по заборгованості по заробітній платі видано не було, у звязку із чим розрахунки заборгованості по виплаті заробітної плати були здійснені на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються Пенсійним фондом України, виходячи з наявних у них даних про страхові внески, які підприємство-відповідач щомісяця сплачувало за своїх працівників. Позивачі зазначають, що у звязку з порушенням їх трудових прав, які повязані з невиплатою заробітної плати, не здійсненням всіх інших належних таким особам виплат при звільненні, позивачам було спричинено моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, душевних стражданнях, повязаних із позбавленням їх права на працю та права на заробітну плату, передбачених Конституцією України.
На підставі викладеного в позові просять стягнути з ТОВ «МВК ЛІДЕР» заборгованість по заробітній платі та іншим виплатам, які належать працівнику при звільненні, а саме на користь: ОСОБА_1 5500,48 грн., ОСОБА_2 6340,52 грн., ОСОБА_3 5592,67 грн., ОСОБА_4 4012,99 грн.
В рахунок відшкодування моральної шкоди просили стягнути з ТОВ «МВК ЛІДЕР» на користь кожного з позивачів по 1 000 грн.
У судове засідання позивачі не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, в яких просили проводити розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують та проти проведення заочного розгляду справи не заперечують.
Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у відсутність представника до суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, за письмовою згодою позивачів суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін згідно статей 158, 169 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Судом встановлено, що позивачі перебували у трудових відносинах із Структурним підрозділом «МОЛОЧНИЙ ЗАВОД» Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ЛІДЕР» та були звільнені з вказаного підприємства за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Дані обставини підтверджуються наявними в справі копіями трудових книжок позивачів.
Матеріали справи не містять довідок Структурного підрозділу «МОЛОЧНИЙ ЗАВОД» ТОВ «МВК ЛІДЕР» про заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачами.
В матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості по заробітній платі, що були здійснені на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються Пенсійним фондом України. Суд погоджується із даними розрахунками та враховує їх при вирішенні питання щодо стягнення заборгованості на користь позивачів.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237 1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Враховуючи наведені позивачами на обґрунтування своїх вимог доводи, встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, у звязку із чим задовольняє їх в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує також з ТОВ «МВК ЛІДЕР» в дохід держави судовий збір в сумі 2163 грн. 27 коп. (214,47 грн. як 1% за вимогами майнового характеру та 1948,80 грн. із розрахунку по 487,2 грн. за вимогу кожного з позивачів немайнового характеру на кількість позивачів).
Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 115, 116 КЗпП України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Рішення суду в межах суми заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Зосименко