Справа № 635/7223/16-ц
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Суддя Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою,-

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні ним квартирою №2 будинку №3 по вулиці Садовій у с.Хролі Харківського району Харківської області з боку відповідача.

Одночасно позивач надав до суду заяву про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі, посилаючись на те, що є пенсіонером, має скрутне матеріальне становище, а тому не має можливості сплатити суму судового збору в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Приведене положення статті закону розтлумачено у п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де визначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У відповідності з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є скрутне матеріальне становище. Як вбачається з наданої позивачем копії довідки про доход вбачається, що його дохід становив 8000 грн. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження доводів заяви про відстрочення сплати судового збору або доказів майнового стану позивача, не надано, а тому підстав для задоволення заяви про відстрочення судового збору немає.

З огляду на вищевикладене, вважаю за необхіде залишити позов без руху, оскільки у відповідності з вимогами ЗУ "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовами немайнового характеру (визнання права власності), сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 грн. 20 коп., а позивачем доказів оплати судового збору надано не було.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю п"ять днів зі дня отримання копії ухвали.

Роз"яснити позивачеві, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо розміру судових витрат в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом п"яти днів зі дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Л. Панас