Провадження № 2/522/6204/16
28 вересня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Шенцевої О.П.
при секретарі - Соболевій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -
Позивач звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1.
Позивач в судовому засіданні просив слухати справу без фіксації судового процесу.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.
В вказаній квартирі зареєстровані, позивач, відповідач та ОСОБА_3.
Відповідач в квартирі не проживає. Позивач зі свого боку не чинив ніяких перешкод в користуванні житлом. Жодної домовленості щодо збереженні за відповідачем права на житло за умов його тривалого проживання в квартирі між ними не було.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку.
Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу.
Відповідно до ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.. 72 ЖК України, ч.2.ст.405 ЦК України, ст.ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідача, який не приймав участь при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м.Одеси в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя

28.09.2016