Провадження №2/521/5066/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.06.1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя та обовязки. З 2006 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить його інтересам.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна та просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД №069122 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2006 року сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу відповідачкою було змінене дошлюбне прізвище «Чупрініна». Відповідачка просить надалі після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Агафонова».

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212-215, 217-218 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24, 105, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Шлюб, зареєстрований 21 червня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, запис за № 240, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити «Агафонова».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: