Справа № 758/1860/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Ткаченко І. І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні подання Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (далі ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві), заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо обмеження права виїзду боржника за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві області Шевченко звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу, мотивуючи свої вимоги тим, що у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 43742181про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 40606,71 грн. Впродовж здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку виконавчий документ не виконує та уразі його виїзду за кордон буде неможливим або ускладненим виконати вищевказаний виконавчий документ. Зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вживає заходів примусового виконання судових рішень і зобов'язаний неупереджено, своєчасно, повно вчиняти дії.

У судове засідання представник відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З огляду на те, що подання підлягає негайному розгляду, а державний виконавець у судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розглянути дане подання за його відсутності.

Вивчивши матеріали подання і додані до нього документи, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні за таких підстав.

Як встановлено судом, на виконанні ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 1-КП/369/3/14 від 29.05.2014 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 40606,71 грн., за яким відкрито виконавче провадження № 43742181.

Постановою державного виконавця від 15.09.2015 р. вказане виконавче провадження зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з відсутністю відомостей про місцезнаходження майна боржника.

Боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку виконавчий документ не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Верховний Суд України у своїй Постанові Пленуму № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз'яснив, що при розгляді конкретних справ, враховуючи ст. 8 Конституції України, де зазначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, оцінюючи зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції у випадках необхідно застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Тому судове рішення має ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що суперечить Конституції України, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно п.п. 2, 8 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, чи у випадку якщо до нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Разом з тим, ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві не надано будь-яких доказів про те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду, а також про те, що боржник постійно виїжджає за кордон.

За відсутності належних даних про хід виконавчого провадження, оскільки до суду надані докази щодо відкриття виконавчого провадження, суду не виявляється можливим визначитись з обґрунтованістю подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а відтак, у його задоволенні потрібно відмовити.

Як вбачається з наданих державним виконавцем матеріалів, виконавчі дії ним вчинялися протягом 2014 р. Документів про те, що з 2015 р. органом ДВС прийняті всі можливі заходи щодо примусового виконання боржником судового рішення, суду не надано.

За таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази неможливості виконання судового рішення і необхідності обмеження прав боржника, а тому подання задоволенню не підлягає.

ст.ст.22, 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві обмеження боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 у праві виїзду боржника за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова