УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року, додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є її чоловік - ОСОБА_8, донька - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_5

23 травня 2014 року між ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про розподіл спадкового майна, згідно з яким сторони погодили частку кожного із спадкоємців у спадковій масі. До спадкового майна після смерті ОСОБА_7 за цим договором включено Ѕ частки квартири АДРЕСА_1, Ѕ частки квартири АДРЕСА_2, 1/6 частки квартири АДРЕСА_3, житловий будинок АДРЕСА_6

До складу спадкового майна приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. не включено частку майна померлої ОСОБА_7 у спільному сумісному майні подружжя, а саме, Ѕ частки квартири АДРЕСА_3, Ѕ частки земельної ділянки біля с. Любовичі Городоцького району Львівської області та Ѕ частини автомобіля «Ауді».

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8, який за життя склав заповіт, яким все належне йому на час смерті майно заповів на ім'я свого сина ОСОБА_5

На підставі викладеного, з урахування уточнених позовних вимог, просила суд визнати, що частка померлої ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_3 становила 1/2, визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року відмовлено у позові ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року відмовлено у позові ОСОБА_4 про визначення, що частка померлої ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_3 становить Ѕ.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року та додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та увалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_7

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є її чоловік - ОСОБА_8, донька - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_5

23 травня 2014 року між ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір про розподіл спадкового майна, згідно з яким спадкоємець ОСОБА_8 набув право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 та 1/6 частки квартири АДРЕСА_3; спадкоємець ОСОБА_4 набула право власності на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1; спадкоємець ОСОБА_5 набув право власності у порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_6

24 травня 2013 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину - Ѕ частки квартири АДРЕСА_1, на підставі якої їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори не подавала.

09 серпня 2009 року ОСОБА_8 склав заповіт, згідно з яким заповів усе належне йому на час смерті майно своєму сину ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у ч. 2 п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Згідно із п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від

30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно встановив фактичні обставини справи та норму права, яка підлягала застосуванню, встановивши, що позивач не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на спірне майно, дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені нею позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними, оскільки позивачем не наведено обставин, які б перешкоджали їй одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

Інші доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права є безпідставними та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року, додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.О. Дьоміна
Судді:М.В. Демяносов

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак