Справа №461/5025/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спілки художників України, Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України про застосування наслідків недійсного правочину,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 спілки художників України та Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України просив застосувати наслідки недійсного правочину, стягнути солідарно з ОСОБА_2 спілки художників України та Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України, на користь ОСОБА_1 38355,03 (тридцять вісім тисяч триста п'ятдесят п'ять грн. 03 коп.) грн.

В обгрунтування позову позивач покликається те, що 10.04.2013 року Галицьким районним судом м. Львова було прийнято рішення у справі № 1304/9500/12 за позовом ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» до ОСОБА_2 спілки художників України, ОСОБА_1, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації», реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, яким позовні вимоги було задоволено повністю, а саме: визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9 № 1423, укладений між ОСОБА_2 спілкою художників України (продавець) та гр. ОСОБА_1Б." (Покупець) 03.06.2011 року, визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності гр. ОСОБА_1 на приміщення та фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9. Відтак, позивач вважає, що з 10.04.2013 року у нього виникло право на застосування наслідків недійсності правочину (ч. 5 ст. 216 ЦК України). Позивач, посилаючись на судове рішення, наголошував, що в тексті такого рішення встановлено відсутність фізично будь- якого майна за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, відтак, у нього є право вимагати від ОСОБА_2 спілки художників України оплачені за Договором купівлі-продажу від 03.06.2011 року кошти в сумі 38355,03 грн.

Відповідач ОСОБА_2 спілка художників України проти заявленого позову заперечив. Свої заперечення відповідач подав в письмовій формі. Відповідач, ОСОБА_2 спілка художників України підтвердив, що 03.06.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спілкою художників України було укладено Договір купівлі-продажу приміщень та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, відповідно до якого, було придбано зазначені вище приміщення та фундаменти окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9. Проте, навів ряд доказів (подав в матеріали справи) про фізичну наявність проданого майна як предмету матеріального світу, наголосив, що майно фактично було передано позивачу, що позивач не заперечує; майно перед передачею позивачу було ним обстежено; майно, що передавалося зареєстроване за позивачем в державному реєстрі та містить реєстраційний номер нерухомого майна; майно, що передане позивачу зареєстроване в Державному реєстрі пам'яток культурної спадщини національного значення під охоронним номером 1326 (з реєстру вилучаються тільки фізично знищені чи відсутні пам'ятки). Крім цього відповідач подав ряд доказів, що станом на жовтень 2016 року підтверджують фізичну наявність об'єкта матеріального світу, зокрема Акти обстеження пам'ятки історії та культури національного значення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Міцкевича, 9 з фотофіксацією та графічною частиною, викопіювання в масштабі 1:500 з генплану міста Львова, на якому нанесені відповідні надписи та контури будівлі на пл.Міцкевича, 9, постанову Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2011 року у справі № 2а-267/2011, інформаційну довідку з держреєстру речових прав на нерухоме майно. Крім цього відповідач посилається у своїх запереченнях й на те, що позивач відповідно до ст.257 ЦК України пропустив строк позовної давності та не подавав клопотання про його поновлення.

Позивач та відповідача - ОСОБА_2 спілка художників Українине забезпечили явку сторін на судове засідання 06.10.2016 р., проте подали через канцелярію суду клопотання про слухання справи без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач, Львівська обласна організація ОСОБА_2 спілки художників України явку повноважного представника не забезпечив, клопотань не подавав, про час та місце розгляду справи ознайомлений.

З'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні позов слід відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 03.06.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спілкою художників України було укладено Договір купівлі-продажу приміщень та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, відповідно до якого, позивачем було придбано зазначені вище приміщення та фундаменти окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9.

Судом досліджено подані сторонами в матеріали справи судові рішення, зокрема рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2013 року у справі №1304/9500/12 та постанова Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2011 року у справі № 2а-267/2011.

Даючи оцінку вказаним судовим рішенням, слід відмітити їх суперечливість одне одному. Крім цього, суд звертає увагу, що у судовій справі №1304/9500/12 не досліджувалися докази, що подані відповідачем в матеріали цієї справи, зокрема Акт обстеження пам'ятки історії та культури національного значення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Міцкевича, 9 з фотофіксацією та графічною частиною, внкопіювання в масштабі 1:500 з генплану міста Львова, на якому нанесені відповідні надписи та контури будівлі на пл.Міцкевича. 9, інформаційну довідку з держреєстру речових прав на нерухоме майно №69877943.

Однак, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ч.2, 3 ст.212 ЦПК). Відтак, суд в кожній конкретній справі зобов'язаний дослідити усі обставини, на які сторони посилаються та приймати рішення на підставі не тільки інших судових рішень, а й з врахуванням усіх поданих сторонами доказів та доводі та усіх обставин справи.

Так, судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення від 15.06.1989 року будинок за адресою: м. Львів, пл.Міцкевича, 9 був зареєстрований за Львівським художньо-виробничим комбінатом. Відповідно до Акту приймання-передачі підприємства від 22.04.1991 року це приміщення, як і інші активи, а також пасиви Львівського художньо-виробничого комбінату було передано Львівській обласній організації спілки художників України, на підставі якого 16.07.1992 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації було видане Реєстраційне посвідчення № 2024. Приміщення та фундаменти окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 9, перебувають у Державному реєстрі пам'яток культурної спадщини національного значення під охоронним номером 1326, а ОСОБА_4 міністрів Української PCP від 24.08.1963 року № 970, ОСОБА_4 міністрів Української PCP від 06.09.1979 року № 442, даний нерухомий об'єкт включений у список пам'ятників архітектури Української PCP, що перебувають під охороною держави під охоронним номером 1326.

Матеріали справи не містять і сторонами не подано доказів вилучення об'єкту нерухомого майна (пам'ятник архітектури Української PCP) зі списку пам'ятників архітектури Української PCP. Вказаний об'єкт нерухомого майна як об'єкт фізичного світу до сих пір перебуває під охороною держави під охоронним номером 1326.

Судом досліджено Акт обстеження пам'ятки історії та культури національного значення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Міцкевича, 9 з фотофіксацією та графічною частиною, відповідно до якої можна встановити наявність об'єкту матеріального світу (приміщення та фундаменти окремої будівлі - пам'ятки історії та культури) на земельній ділянці на пл.Міцькевича 9 у м.Львові.

З наявного в матеріалах справи викопіювання в масштабі 1:500 з генплану міста Львова, встановлено наявність залишків приміщення та фундаменти окремої будівлі - пам'ятки історії та культури на пл.Міцькевича 9 у м.Львові, позначені як "руїна", тобто наявність об'єкта матеріального світу.

Судом також дано оцінку й подану відповідачем інформаційну довідку з держреєстру речових прав на нерухоме майно №69877943, відповідно до даних якої об'єкт нерухомого майна реєстраційний номер 33463348 "приміщення та фундамент окремої будівлі-пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації "Львівській художньо-виробничий комбінат" Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України" належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1423 від 03.06.2011 року. Відтак, запис про скасування державної реєстрації в Держреєстрі про припинення права власності ОСОБА_1 відсутній.

Суд звертає увагу на те, що право власності припиняється у разі знищення майна (п.4 ч.І. ст.346 ЦК України). А відповідно до п.2 ст. 349 ЦК України, у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Матеріали справи не містять, а сторонами не подано документів, які б підтверджували внесення за заявою власника змін до державного реєстру з приводу припинення права власності на "приміщення та фундамент окремої будівлі-пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації "Львівській художньо-виробничий комбінат" Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України".

Більше того, єдиним доказом на підставі якого позивач просить задоволити позовну заяву та застосувати наслідки недійсного правочину є рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2013 року у справі №1304/9500/12. Проте, позивач не заперечує факту передання йому в натурі майна, придбаного в ОСОБА_2 спілки художників України відповідно до договору купівлі-продажу №1423 від 03.06.2011 року. Інших доказів по-суті справи на підтвердження позовних вимог позивач не подав та не навів.

Окрему увагу слід звернути й на те, що відповідно до ст.257 ЦК позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки. Як підтверджується самим позивачем, про порушення своїх прав та можливість звернутися за їх захистом з позовом про застосування наслідків недійсного правочину позивач дізнався 10.04.2013 року, проте з цього часу жодних дій на захист своїх порушених прав не вчиняв. Оскільки матеріали справи не містять заяв позивача про поновлення пропущеного строку та мотивів поважності його пропуску, суд також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовом про застосування наслідків недійсного правочину.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Зважаючи на зазначене, позивачем не наведено підстав для задоволення поданого позову, оскільки з поданих сторонами в матеріали справи доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбане позивачем та пропуск строку позовної давності. Тому на підставі вище наведеного, суд приходить до переконання що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10.11. 60, 61, 79, 88, 209, 212-215 суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спілки художників України, Львівської обласної організації ОСОБА_2 спілки художників України про застосування наслідків недійсного правочину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лялюк Є.Д.