Справа № 444/2008/16-ц
Провадження № 2/444/1009/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Смереківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Кобзар Л.В. про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5. Свої позовні вимоги, мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6. До дати своєї смерті ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживали в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, ОСОБА_5 був головою двору. Станом на 31.12.1985 року дане господарство числилося як колгоспний двір. Відповідно до виписки з по господарської книги Сопошинської сільської ради членами двору були ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1. Свідченням того, що домогосподарство в АДРЕСА_1 належало до колгоспного типу двору є свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989р. Головою даного двору був ОСОБА_5. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Частка кожного члена двору становить 1/6 частина будинковолодіння. ОСОБА_6 склала 28.11.1995р. в Смереківській сільській раді заповіт, згідно якого все майно заповіла своєму синові ОСОБА_5. ОСОБА_5 заповіту не складав. Після його смерті залишилося двоє спадкоємців моя бабця та мій батько, які спадщину прийняли фактично, бо разом проживали до дати смерті дідуся. За життя ОСОБА_5 оформив право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, як право колгоспного двору, тобто право спільної сумісної власності. Однак за життя ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5 рішення про розподіл часток між учасниками спільної сумісної власності не було, тому оформити у нотаріальній конторі право на спадщину на частку у вказаному вище будинку після смерті ОСОБА_5 не має можливості. На момент своєї смерті ОСОБА_5 мав у власності 3/6 частини згаданого вище будинковолодіння. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали заяви відмови від спадщини після смерті ОСОБА_5. ОСОБА_1 до нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після смерті мого батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1, прізвище з «ОСОБА_1» змінила на «ОСОБА_1» у зв»язку з одруженням, сестра ОСОБА_2 прізвище з «ОСОБА_2» змінила на «ОСОБА_2» у зв»язку з одруженням. Через ряд змін в законодавстві ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі.

Позивачі в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак подали до суду заяви, просять справу розглядати у їх відсутності. Позов підтримують, просять такий задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем Куликівською селищною радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представників.

Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 належить задовольнити з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.10.2007 року вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04.11.2007 року вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_7 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

З свідоцтва про народження ОСОБА_5 НОМЕР_4 вид. 07.05.1974р вбачається, останній був сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_5 вид 19.05.1984р., вбачається, що остання є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_6 вид 19.06.2003р. стверджується, що ОСОБА_1 змінила своє прізвище на «ОСОБА_1» у зв»язку з одруженням.

Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_7 вид, ВРАГС Жовківського РУЮ 24.11.2001р. стверджується, що ОСОБА_2 змінила своє прізвище на «ОСОБА_2» у зв»язку з одруженням.

З пояснень Позивачів в позовній заяві вбачається, що після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилося наступне спадкове майно: 3/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_5, права власності на житловий будинок належним чином не оформив.

До дати своєї смерті ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживали в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, що стверджується довідками Смереківської сільської ради від 02.06.2016р., № 399, 398.

Відповідно до виписки з по господарської книги Сопошинської сільської ради від 12.06.2016р. № 02_19/564 членами двору були ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989р., стверджується, що домогосподарство в АДРЕСА_1 належало до колгоспного типу двору, головою даного двору був ОСОБА_5.

Вулицю Леніна в с. Смереків перейменовано на вул. Центральну, що стверджується довідкою Смереківської сільської ради від 02.06.2016р.

Відповідно до довідки Смереківської сільської ради від 16.05.2016р. № 375 заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався.

ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті свого чоловіка та відмову від частки в спільному майні подружжя.

ОСОБА_2 подала заяву про відмову від спадщини після смерті батька.

ОСОБА_6 28.11.1995 року склала заповіт згідно якого все майно заповіла синові ОСОБА_5.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Смереківської сільської ради від 25.05.2016 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності» розподілено частки бувшого колгопного двору в АДРЕСА_1 між членами колгопного двру по 1/6 частці кожному.

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Таким чином частка кожного члена двору становить 1/6 частина будинковолодіння.

ОСОБА_5 заповіту не складав. Після його смерті залишилося двоє спадкоємців ОСОБА_5, ОСОБА_5, які спадщину прийняли фактично, бо разом проживали до дати смерті дідуся.

За життя ОСОБА_5 оформив право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, як право колгоспного двору, тобто право спільної сумісної власності.

Однак за життя ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5 рішення про розподіл часток між учасниками спільної сумісної власності не було, тому оформити у нотаріальній конторі право на спадщину на частку у вказаному вище будинку після смерті ОСОБА_5 не має можливості.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 йому належало 3/6 частини згаданого вище будинковолодіння.

Мати та сестра подали заяви відмови від спадщини після смерті ОСОБА_5.

До нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Через ряд змін в законодавстві ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила їй у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на згадане будинковолодіння.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 208, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 4/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Ясиновський Р. Б.

Текст повного рішення виготовлено 12.10.2016р.