РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Першко О.О.,

секретар Головчак В.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мозоль Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Рівненської міської ради, в якій просить встановити факт, що його матір ОСОБА_4 на час смерті постійно проживала разом з ним, за адресою: АДРЕСА_1.

Позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 11/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1. Після звернення до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з матір'ю у вказаному будинковолодінні, а тому прийняв спадщину після її смерті. Так, ОСОБА_4 була зареєстрована за іншою адресою, проте перед смертю хворіла, перенесла інсульт, не могла ходити, в зв'язку з чим потребувала стороннього догляду. Більше року ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1, разом із його сім'єю, яка доглянула її до смерті та поховала. Інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає.

У судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав у ній наведених. Зокрема, позивач вказав, що його батько ОСОБА_5 помер більше 30 років назад. Через деякий час його матір вдруге вийшла заміж за ОСОБА_6 та почала проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_2. В 1995 році ОСОБА_6 виїхав на заробітки у Російську Федерацію і більше на Україну не повертався, зв'язок зі своєю дружиною ОСОБА_4 не підтримував. Так як по його - позивача місцю проживання проживала його баба - матір ОСОБА_4, та її рідна сестра, яка була інвалідом з дитинства, які потребували стороннього догляду, ОСОБА_4 їх щоденно відвідувала, а з 2003 року через незадовільний стан здоров'я стала постійно проживати разом з ними, позивачем та його сім'єю, за адресою: АДРЕСА_1 по день своєї смерті. Окрім того вказав, що він все своє життя проживав і був зареєстрований за вказаною адресою та на даний час являється власником 89/100 частин даного будинковолодіння.

Представник Рівненської міської ради заперечувала щодо задоволення позовної заяви, оскільки належних та достатніх доказів факту постійного проживання ОСОБА_4 разом із позивачем останній суду не надав. Зокрема, не були надані квитанції про оплату комунальних послуг ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_8, яка являється сусідкою позивача, в судовому засіданні показала, що вона товаришувала з померлою ОСОБА_4 На протязі останніх двох років перед своєю смертю ОСОБА_4 проживала разом із своїм сином ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, так як за цією ж адресою проживали її рідна матір та сестра, які потребували постійного догляду. Окрім того, за один рік перед смертю ОСОБА_4 перенесла інсульт, була лежача, сім'я позивача її доглядала, а потім здійснила поховання.

Свідок ОСОБА_9, яка перебуває в родинних стосунках із позивачем, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 тривалий час перед смертю проживала за адресою: АДРЕСА_1, де і проживає її син - ОСОБА_1, так як за цією ж адресою проживали її рідна матір та сестра, які потребували постійного догляду. Окрім того, в 2005 році ОСОБА_4 перенесла інсульт, була лежача, в лікарні її постійно відвідував її син, який потім забрав матір до себе та доглядав до її смерті.

Свідок ОСОБА_10 - дружина позивача, в судовому засіданні пояснила, що баба та рідна тітка її чоловіка, які проживали разом з ними, за адресою: АДРЕСА_1, були хворі та потребували постійного стороннього догляду. Свекруха ОСОБА_4 здійснювала за ними догляд та також проживала разом з ними. В 2005 році у ОСОБА_4 стався інсульт, внаслідок чого вона перестала рухатися, була лежача. Вона разом з чоловіком доглядали її до смерті, а потім поховали. Також вказала, що інших дітей, окрім її чоловіка, у ОСОБА_4 не було.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 08 лютого 1966 року вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є батьками ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

26 вересня 1986 року ОСОБА_12 уклала шлюб із ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 26 вересня 1986 року серії НОМЕР_4.

Таким чином, з вказаних документів вбачається, що ОСОБА_4 являється матір'ю позивача ОСОБА_1

Як слідує з відповіді на адвокатський запит КП «РОБТІ» від 11 липня 2016 року №6271, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 квітня 2016 року за ОСОБА_1 станом на 20.10.1982 року була зареєстрована 1/4 частка на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Рівненської держнотконторою 19.10.1982 року №1-6174, інших 3/4 частки, на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя (1/2 частка), виданого Першою Рівненською держнотконторою 19.10.1982 року р. №6172 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (1/4 частка), виданого Першою Рівненською держнотконторою 19.10.1982 р. №1-6174 належали ОСОБА_12 На підставі договору дарування, посвідченого Першою Рівненською держнотконторою 19.09.1986 р. №2-7052 ОСОБА_12 подарувала, а ОСОБА_13 отримала в дар 64/100 частки вказаного домоволодіння, які згодом за заповітом були успадковані ОСОБА_1

За таким обставин, ОСОБА_1 на даний час належать 89/100 частин будинковолодіння по вул. Спартака, 25, в м. Рівне, а ОСОБА_4 на момент смерті належало 11/100 частин вказаного будинковолодіння.

З відповіді державного нотаріуса Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 18 травня 2016 року №800/02-17 слідує, що ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_2, а ОСОБА_1 з 22 листопада 1986 року по даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки спадкоємець не був зареєстрований разом із спадкодавцем на день смерті спадкодавця за однією адресою та спадкоємець не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в установлений законодавством України шестимісячний термін з дня смерті, йому не може бути видано свідоцтво про право на спадщину. Також, згідно даних Спадкового реєстру спадкова справа до майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, жодних заяв про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін не подавалося.

Разом з тим, з пояснень позивача, показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_4 з 2003 року по день смерті постійно проживала в будиноволодінні по АДРЕСА_1, разом із своїм сином ОСОБА_1, оскільки спочатку доглядала свою хвору матір та сестру-інваліда, а з 2005 року після перенесеного інсульту, що також підтверджується відповіддю на адвокатський запит Центральної міської лікарні виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25 липня 2016 року №1-9-1/2057, була лежача та потребувала постійного стороннього догляду, який здійснював позивач. Похованням ОСОБА_4 займався також її син ОСОБА_1

Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо факту постійного проживання його разом з матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті матері включно знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо встановлення вказаного факту підлягають задоволенню в повному обсязі.

Встановлення факту постійного проживання має для позивача суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_4 В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факт постійного проживання разом з матір'ю на день її смерті.

Керуючись статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із своєю матір'ю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 жовтня 2016 року.

Суддя О.О. Першко