11.01.2016 Справа № 363/3573/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2016 р. м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Баличевій М.Б.,

при секретарі : Кашоїді М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» про визнання договору застави майнових прав вимоги недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 14 серпня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 та Кредит» в особі начальника відділення № 8 філії «Центральне регіональне відділення» ВАТ ОСОБА_2 «ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 392-08-И. Предметом Кредитного договору є надання Банком позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 88 000, 00 дол. США з оплатою по процентній ставці 8,0 % річних. В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору 21.08.2008 року між нею та Банком був укладений Договір застави майнових прав вимоги без номеру. У відповідності до Договору застави позивач передає в заставу Банку належні їй майнові права вимоги на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, проспект Шевченка, будинок 2Г п. 2 квартира 78, яка розташована на 7 поверсі загальною площею 51,93 кв. м. Позивач вважає, що предметом договору застави є майнові права на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, проспект Шевченка, будинок 2Г п. 2 квартира 78, яка розташована на 7 поверсі загальною площею 51,93 кв. м. у звязку із відсутністю нотаріального посвідчення цього договору вважає, що Договір застави майнових прав вимоги без номеру від 21.08.2008 року є недійсним з дати його укладання у звязку із чим звернулась до суду з позовними вимогами про визнання недійсним Договору застави майнових прав вимоги без номеру від 21.08.2008 року.

11.01.2016р. позивач у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, у якій підтримала заявлений позов у повному обсязі, підтримала раніше надані пояснення у судових засіданнях та просила суд розглянути справу за її відсутності. Щодо застосування судом строку позовної давності зазначила, що її право було порушено 2015 року з моменту подання відповідачем позовної заяви до суду про стягнення заборгованості.

11.01.2016р. представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву у якій позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, надав суду письмові пояснення та заперечення на позов, підтримав раніше надані пояснення у судових засіданнях, просив суд розглянути справу за його відсутності. Свої заперечення представаник відповідача обгрунтовує тим, що обгрунтування позовної заяви базується на пілаштуванні та компліяції вирваних з контексту фрагментів окремих статей, момент набуття права власності на нерухомість у даному випадку хоч і залежить від закінчення будівництва, але ототожнюється у першу чергу із погашення облігації, у заставу передано комплекс майнових прав вимоги, що виникли у Заставодавця як власника облігації - у першу чергу право пред'явлення облігації елементу з метою її погашення. Також додатково заявив клопотання про застосування наслідків строку позовної давності, посилаючись на те, що оспорюваний договір укладено у серпні 2008 року, а до суду позивач звернулась лише у серпні 2015 рок, тобто більше ніж через три роки.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що дійсно 14.08.2008 року між позивачем та ВАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» укладено кредитний договір № 392-08-И. Предметом Кредитного договору є надання Банком позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 88 000, 00 дол. США з оплатою по процентній ставці 8,0 % річних, що підтверджується копією кредитного договору від 14.08.2008 року за № 392-08-И, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 5-9).

21.08.2008 року між позивачем та ВАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» був укладений Договір застави майнових прав вимоги без номеру, у відповідності до якого позивач передає в заставу Банку належні їй майнові права вимоги на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, проспект Шевченка, будинок 2Г п. 2 квартира 78, яка розташована на 7 поверсі загальною площею 51,93 кв. м., що підтверджується копією договору застави майнових прав вимоги від 21.08.2008 року без номеру, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 10-11).

Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" (нова редакція) від 02.09.2009 року затвердежного загальними зборами акціонерів - рішенням Загальних зборів акціонерів Віткритого акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" (протокол від 02 вересня 2009 року № 4) з метою приведення у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" статут Банку викладено у новій редакції та змінено найменування Банку на Публічне акціонерне товариство "Банк "ОСОБА_2 та Кредит".

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фнанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Відповідно до рішення апеляційного суду м. Києва від 27.10.2015 року - рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року Публічного акціонерного товариства "Банк "Фнанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фнанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При укладанні договору, позивач не пред'явив до відповідача вимог щодо зміни умов договору, чи недійсності укладення договору. Отже, при підписанні договору позивач усвідомлював всі наслідки його укладання.

Умови договору є суттєвими і оговорені (погоджені сторонами) в самому договорі.

Згідно до частини 1 ст. 215 та ст.217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 ст.203 ЦК (а саме зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені).

Як вбачається із матеріалів справи при укладанні та підписанні договору вимоги законодавства було додержано та виконано, його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

Відповідно до 575 ЦК України питання зазначеного виду застави регулюються вимогами розділу 4 Закону України «Про заставу». Однак, розглядаючи певний вид цінного папера як можливого предмету застави, слід також виходити з вимог ЦК України ст.. 961 966, Законів України «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», «Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», «Про обіг векселів в Україні», «Про іпотеку», «Про акціонерні товариства», «Про іпотечні облігації», «Про інститути спільного інвестування» та інших законодавчих актів України, враховуючі встановлені на законодавчому рівні обмеження щодо цінних паперів.

Відповідно до ст. 576 ЦК України Предметом застави може бути майнові права на нерухомість, що перебуває в процесі будівництва, які мають оформлятись в іпотеку за правилами Законів України «Про іпотеку», «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» і «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Пунктом 13 Договором застави майнових прав вимоги від 21.08.2008 року передбачено, що договір набуває чинності після його підприсання сторонами і дії до повного виконання Заставодавцем своїх зобов"язань за Кредитним договором.

Згідно умов забезпечення кредиту п.5.1 Кредитного договіру № 392-08-И від 14.08.2008 року забезпеченням виконання зобов"язань є застава майнових прав вимоги на іменну цільову облігацію.

Оскільки закон не вимагає нотаріального посвідчення договору застави цінних паперів відповідно до ст. 13 Закону України «Про заставу», він укладається в простій письмовій формі.

Також, представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків строку позовної давності. Пояснення представника відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду суд вважає обгрунтованим, оскільки кредитний договір укладений 14.08.2008 року, а позивач звернувся до суду в 2015 році, минуло вже майже 7 років. Відповідно до ст. 257 УК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позивачем не надано клопотання про поновлення строку, та судом не встановлено належних та достатніх доказів наявності підстав для визнання спірного договору недійсним, суд вважає у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88, 212 -215, 257 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» про визнання договору застави майнових прав вимоги недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання копії цього рішення в апеляційний суд Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий М.Б. Баличева