Справа № 464/9965/15-ц
пр.№ 2/464/404/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі:головуючої-судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_16, ОСОБА_4 до ТзОВ ТРК «Міст ТБ» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивачі звернулись до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просять визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивачів, інформацію, опубліковану ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті ЗІКу в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» та видалити її з сайту; стягнути з відповідача на корить позивачів моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

В обгрунування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сторінці веб-сайту телеканалу ZIK (ІНФОРМАЦІЯ_3) була розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4». В даній статті наведені матеріали, які є неправдивими, недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, і шкодять діловій репутації позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 та її близьких родичів, принижують їхню честь та гідність, порушують їхні права та свободи. На сайті викладена інформація наступного змісту «Львівську міліціонерку ОСОБА_2 звинувачують, що правоохоронець, нібито, користуючись своїм службовим становищкм, у недалекому минулому дуже вдало попомірялась житлом із родиною, в якої на той момент пропала дитина. Працівник міліції використала горе небагатої і дещо асоціальної родини-отримала будинок на АДРЕСА_1 натомість пересиливши цих людей у невеличку квартиру в Жовкві. Про це йдеться у розслідуванні газети «Ратуша». Як з'ясували журналісти, дитина, яка була в розшуку, як безвісти зникла з 2002 по 2006 роки, зараз перебуває в інтернаті в Київській області. З будинку на АДРЕСА_2 вона була виписана незаконно, без рішення опікунської ради, її права було зневажено, і нині дівчинка, за наявності доброго адвоката, могла би претендувати на житлові метри, які у неї забрали, відправивши на довгі роки у розшук. ОСОБА_2 очолювала відділ по роботі з неповнолітніми у Залізничному райвідділі міліції Львова, була очільницею кримінальної міліції у справах дітей міста Львова. Сьогодні вона працює на посаді начальника штабу Шевченківського райвідділу міліції. Міліціонерка відмовляється відповідати на запити та запитання журналістів». На офіційному веб-сайті ЗІК у статті із газети «Ратуша» викладена не в повному обсязі, не є дослівним відтворенням журналістського розслідування газети «Ратуша», а складається з окремо взятих висловлювань , які не пов'язані між собою за змістом, є перекрученими та довільні за змістом. Так, наприклад, в передостанньому абзаці у викладеному на сайті матеріалі зазначається, «.. знайдена дівчинка за наявності доброго адвоката, могла би претендувати на житлові метри», в газеті «Ратуша» про це стверджується , а зазначається, якщо це саме вона. Крім того, дитина не просто пропала, а її загубив, як пише газета «Ратуша», тодішній кавалер її матері. Наведені на веб-сайті висловлювання є припущеннями і недостовірною інформацією, такою, що не відповідає дійсності, порочить професійну репутацію та принижує честь і гідність позивача ОСОБА_2, як працівника правоохоронного органу, оскільки висловлювання щодо зловживання нею службовим становищем не відповідає дійсності. Ці слова на сайті формують негативне уявлення і в громадян, і в професійному середовищі про те, що ОСОБА_2, порушуючи присягу та свої професійні обов'язки, зловживала своїм професійним становищем. Вищевказані друковані матеріали на сайті ЗІК надруковані без зазначення автора цієї публікації. В статті викладена недостовірна та така, що не відповідає дійсності, інформація про події майже п'ятнадцятирічної давності. Автор статті посилається на газету «Ратуша», яка проводила журналістське розслідування за заявами сусідів позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, результатом якого стало опублікування ІНФОРМАЦІЯ_5 року статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» в газеті «Ратуша». Редактору газети «Ратуша» ОСОБА_7 на його запити правоохоронними органами були надані відповіді про те, що факти , викладені в заявах , не підтверджуються. Проведеними перевірками встановлено, що факту причетності ОСОБА_2 до незаконного обміну житлом з використанням свого службового становища підтвердження не знайшли. У газеті «Ратуша» у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» зазначено відтворення подій та висновок про те, що проведеними перевірками з 2009 по 2014 роки не виявлено причетності ОСОБА_2 до обміну житлом, а назва статті на веб-сайті ЗІК «ІНФОРМАЦІЯ_7» стверджує цей факт. Опубліковане на веб- сайті формує негативне уявлення у громадян та в професійному середовищі про те, що працівник правоохоронного органу ОСОБА_2 та її найближчі родичі, на думку автора, здійснили незаконний обмін помешканнями, порушивши норми моралі. Крім того, поряд із публікацією на сайті розміщена фотографія (у газеті «Ратуша» розміщена не була) львівської міліціонерки ОСОБА_2 із двома дівчатами - підлітками. Такий фон створює враження, що йдеться про цих дітей, які пропали, а міліціонерка вдало поміняла помешкання. Після їхнбого звернення від 13.12.2014 року спростувати недостовірну інформацію та видалити її із сайту ЗІК - фотографія була видалена, залишився лише підпис: «ІНФОРМАЦІЯ_8». Проте стаття «ІНФОРМАЦІЯ_7» на даний час знаходиться на сайті ЗІКу та продовжує надавати недостовірну інформацію. ОСОБА_2 не приймала участі в обміні житла, не є співвласником будинку або земельної ділянки по АДРЕСА_3. Квартира у м. Жовква знаходиться у центрі міста на другому поверсі 16 квартирного будинку, збудованого в 1986 році, площею 69,4 м2, складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридора, ванної, туалета, заскленої лоджії та балкону. Опалення , водопостачання та водовідведення - централізоване. За рік до обміну було зроблено евроремонт. Біля м.Жовкви у родини ОСОБА_2 була дачна земельна ділянка площею 600 м2. Будинок у м.Львові побудований в 1928 році, без фундаменту, частково дерев'яний, без вигод, площею 69,9 м2, 30 років без ремонту, з вибитими вікнами та дирявим дахом. Біля будинку є земельна ділянка площею 555 м 2. Обмін відбувся у грудні 2003 року з бабусею дитини, дитина загубилася у червні 2002 року. Жодного тиску під час обміну не вчинялось, так як це подає невідомий автор статті, адже матір дівчинки було засуджено ще 13.03.2003 року, тобто ще до обміну помешканнями. В статті на веб-сайті ЗІК зазначено, що львівську міліціонерку ОСОБА_2 звинувачують в тому, що вона, користуючись своїм службовим становищем, вдало помінялася житлом із родиною, в якої на той момент пропала дитина. Все це не відповідає дійсності, так як міліціонерка ні з ким не мінялася, обмін відбувся не в момент зникнення дитини (дитина зникла в червні 2002 року, обмін здійснено в грудні 2003 року), а через півтора року, і ніяким чином ці події не пов'язані. Публікація є наклепом та брехнею, що працівник міліції отримала їх будинок на АДРЕСА_3, натомість переселила людей у невеличку квартиру у м.Жовква. Згідно державного акту на землю та витягу із права власності співвласниками землі і житлового будинку площею 69,9 м2 по АДРЕСА_4 є ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9. Оскільки, викладенні на сайті відомості щодо причетності до обміну «львівської міліціонерки» помешканнями є недостовірними та нічим не підтвердженими, документально спростовані результатами неодноразових службових перевірок: висновок службової перевірки від 22.01.2008 року, 07.08.2008 року, 20.06.2011 року, 25.03.2011 року (звернення ОСОБА_5 на прямий ефір з начальником ГУ МВС ОСОБА_10), 09.12.2014 року, 03.02.2015 року, просить позов задоволити

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, просить уточнені вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою невживання або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншими друкованими засобами масової інформації з посиланням на нього. Публікація під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» складається з дослівних цитат публікації «ІНФОРМАЦІЯ_6», опублікованої КП «Редакція газети Львівської міської ради «Ратуша», в газеті НОМЕР_1(НОМЕР_2) за ІНФОРМАЦІЯ_9 Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому, відповідно до ст. 8 Конституції України, норми останньої є нормами прямої дії.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті http://zik.ua/news розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», наступного змісту:

«Львівську міліціонерку ОСОБА_2 звинувачують у тому, що правоохоронець, нібито, користуючись своїм службовим становищем, у недалекому минулому дуже вдало помінялася ,житлом із родиною, в якої на той момент пропала дитина. Працівник міліції використала горе небагатої і дещо асоціальної родини - отримала їх будинок на АДРЕСА_5, натомість переселивши цих людей у невеличку квартиру в Жовкві.

Про це йдеться у розслідуванні газети «Ратуша». Як з'ясували журналісти, дитина, яка була в розшуку як безвісти зникла з 2002 по 2006 роки, зараз перебуває в інтернаті в Київській області.

З будинку на АДРЕСА_2 вона була виписана незаконно, без рішення опікунської ради, її права було зневажено і нині дівчинка, за наявності доброго адвоката, могла би претендувати на житлові метри, які у неї забралт, відправивши на довгі роки у розшук.

ОСОБА_2 очолювала відділ по роботі з неповнолітніми у Залізничному райвідділі міліції Львова, була очільницею кримінальної міліції у справах дітей міста Львова. Сьогодні вона працює на посаді начальник штабу Шевченківського райвідділу міліції. Міліціонерка відмовляється відповідати на запити та запитання журналістів».

Окрім того, в газеті «Ратуша» за ІНФОРМАЦІЯ_10 року була надрукована та розповсюджена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6». В даній статті зазначено, що «ОСОБА_11 (в документах львівської міліції - ОСОБА_11) загубилась, коли їй було наше два рочки. За офіційною інформацією правоохоронців, дитина загубилася Привокзальному ринку. За словами її матері ОСОБА_12, ОСОБА_13 загубив її, ОСОБА_12, тодішній кавалер. Маленьку дівчинку оголосили розшук у 2002 році. А через рік незаможна сім'я міняється житлом із - жінкою-правоохоронцем,до якої вони звернулися по допомогу…в пошуках дитини! Родичі зниклої швидко поміняли особняк і земельну ділянку в районі Левандівки на маленьку квартиру в... Жовкві!

Будинок на АДРЕСА_6 добре знають усі сусіди. Тут уже кілька років мешкає родина львівської міліціонерки ОСОБА_2. Сусіди звинувачують її в тому, то правоохоронець, нібито, користуючись своїх своїм службовим становищем, у недалекому минулому дуже вдало помінялася житлом із родиною, в якої та той момент пропала дитина. Родина жінки в погонах усе це категорично заперечує. Під час особистої зустрічі в кабінеті начальника УМВС у Львівській області ОСОБА_14, реакція жінки-міліціонерки на запитання журналістів «Ратуші» була настільки вперто-мовчазна (« Я відмовляюсь відповідати на ваші питання згідно зі статтею 63 Конституції», - постійно повторювала підполковник своєї мантри), що хоч-не-хоч, а виникають певні сумніви і додаткові запитання. Впродовж розслідування, яке тривало чотири місяці, редакція надіслала з десяток інформаційних запитів у різноманітні структури, і провела не менше особистих зустрічей. Відповіді надходили куці, нерідко це були відмови, інформацію довелось збирати по крихтах.

За інформацією правоохоронців, ОСОБА_11 була в розшуку як безвісти зникла з 2002 по 2006 роки. Саме того оку дитину офіційно знайшли, і вона нині - в інтернаті. Як ми пам'ятаємо, зі слів матері, ОСОБА_11, перебуває в інтернаті в Червонограді, хоча в службі у справах дітей ЛОДА «Ратушу» запевнили, що ОСОБА_11 як фізичної особи немає на Львівщині, і взагалі за документами…ніколи не було!!!» та «Ратуші» вдалося з'ясувати, що ОСОБА_11, чи то пак ОСОБА_12 ( після надання нового імені) майже одразу, тобто десь у 2003-му, потрапила за межі області та перебуває в одному з інтернатів Київської області (тобто всі слова матері про її фізичну близькість до дитини, яка нібито в Червонограді - звичайна фікція, яку їй хтось вклав у вуха). А цього року дитину внесли в списки тих, кому повинно бути надане житло».

Хоча тут, звичайно, і е одне цікаве питання: а чи може зникла і нібито знайдена дівчинка ( якщо це саме вона) претендувати на свою частку житла на АДРЕСА_7 Адже виписана вона була звідти НЕЗАКОННО, без рішення опікунської ради, її права було зневажено, і нині дівчинка, за наявності доброго адвоката, могла би претендувати на житлові метри, які у неї забрали, відправивши на довгі роки у розшук…»

Згідно з публікацією на офіційному сайті МВС, першою роботою ОСОБА_2 опісля закінчення університету внутрішніх справ була робота з неповнолітніми у Залізничному райвідділі міліції Львова - йдеться про 1999рік. А на момент появи цієї публікації, ІНФОРМАЦІЯ_11 р. ( стаття, до речі, мала назву «ІНФОРМАЦІЯ_12») героїня була вже очільницею кримінальної міліції у справах дітей міста Львова. Нинішня ж посада - начальник штабу Шевченківського райвідділу міліції.

«Ратуша» спробувала поцікавитися у ОСОБА_2 в офіційному письмовому запиті, чи вважає вона обмін помешканнями рівноцінним. Проте «… на її думку, питання мають «замовний» характер і вона, як громадянка України, має право на відмову щодо коментування…» (з офіційної відповіді ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_13 року на інформаційний запит)».

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою невживання або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншими друкованими засобами масової інформації з посиланням на нього.

Судом встановлено, що у публікації «ІНФОРМАЦІЯ_4» у відповідності до п.4 ч.1 ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні» зазначено «Про це йдеться в розслідуванні газети «Ратуша» та вказано гіперпосилання ІНФОРМАЦІЯ_14 на розміщену в інтернеті КП «Редакція газети Львівської міської ради «Ратуша» статтю «ІНФОРМАЦІЯ_6». При цьому, спірна публікація складається з дослівних цитат вказаної публікації, зокрема, публікація «ІНФОРМАЦІЯ_4», дослівно відтворена із статті «ІНФОРМАЦІЯ_6», що наведена вище.

З огляду на викладене та враховуючи те, що публікація «ІНФОРМАЦІЯ_4» складається з дослівних цитат публікації «ІНФОРМАЦІЯ_6», а у відповідності до ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні» редакція, журналісти не несуть відповідальності за публікацію відомостей якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншими друкованими засобами масової інформації з посиланням на нього, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

На підставі ст.ст. 32, 34, 55, 68, 129 Конституції України, ст.ст. 23, 91, 94, 277, 280, 297, 299, 1167 Цивільного кодексу України, ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні» та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 85, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_4 до ТзОВ ТРК «Міст ТБ» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.