печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптелова Оксана Ростиславівна, про визнання договору в частині недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус КМНО Коптелова О.Р., в останній редакції якого просила суд:

- визнати договір-купівлі продажу квартири від 14.05.2003 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (адреса на час подання позову змінена на : АДРЕСА_1), укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Коптелевою O.P., зареєстрованого в реєстрі за номером 1730, недійсним в частині покупця ОСОБА_2;

- визнати ОСОБА_1 покупцем квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (адреса на час подання позову змінена на : АДРЕСА_1), за договором купівлі - продажу від 14.05.2003 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Коптелевою O.P., зареєстрованого в реєстрі за номером 1730;

- визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 (адреса на час подання позову змінена на : АДРЕСА_1);

- зобов'язати виконавчу службу виконати відповідні дії для виконання рішення суду;

- зобов'язати державну реєстраційну службу України перереєструвати АДРЕСА_1, на ОСОБА_1;

- зобов'язати приватного нотаріуса КМНО Коптелевою O.P ., внести зміни в договорі купівлі-продажу зареєстрованому в реєстрі за номером 1730 від 14.05.2003 року, в частині покупця замінити покупця ОСОБА_2 на ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у 2003 році вона вирішила придбати квартиру за свої власні кошти для поліпшення умов свого проживання та своєї сім'ї. 14.05.2003 між відповідачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (адреса на час подання позову змінена на : АДРЕСА_1), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коптелевою О.Р.

Враховуючи те, що на той час, вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_11 та наявності складних родинних відносин із його сім'єю, для уникнення в подальшому можливих майнових спорів щодо квартири, було прийнято рішення про формальне зазначення покупцем у договорі її сина - ОСОБА_2, якому на момент укладення і підписання договору виповнилося 19 років, який знаходився на її повному матеріальному утриманні та не мав доходів. Зазначила, що формальне зазначення покупцем у договорі купівлі-продажу її сина не відповідало дійсності, оскільки фактичним покупцем за договором була виключно вона.

У 2012 році відповідач видав нотаріально посвідчену довіреність на матір позивача - ОСОБА_12, якою було уповноважено останню подарувати позивачу спірну квартиру. В подальшому позивач випадково дізналася про те, що відповідач анулював вказану довіреність.

На прохання позивача внести зміни до договору купівлі продажу квартири в частині дійсного покупця відповідач відмовив та зазначив, що він не має наміру повертати їй квартиру, а тому ОСОБА_1 була змушена звернутись до правоохоронних органів по факту заволодіння чужим майном шляхом шахрайства. На разі за вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, у якому позивач визнана потерпілою.

Посилаючись окрім зазначеного, на те, що відповідач ніколи не проживав у спірній квартирі та не сплачував комунальні послуги, просила позов задовольнити.

Крім того, в ході судового розгляду позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності з підстав того, що в період з 2003 по 2012 рік відповідач видавав довіреності на її ім'я з приводу розпорядження спірною квартирою з метою переоформлення документів у зв'язку із переплануванням квартири з 4-х кімнатної на 7-ми кімнатну, проте у 2012 році така довіреність була скасована відповідачем. Оскільки до того часу тривали дії щодо належного переоформлення документів на квартиру, то позивач була позбавлена можливості звернутися до суду з даним позовом.

Суд знаходить такі доводи позивача щодо поважності пропуску строку позовної давності обґрунтованими, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила задовольнити.

Відповідач проти задоволення вимог позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 07.05.2003 між позивачем та ОСОБА_6 було укладено доповнення до договору про намір від 30.03.2013 № 1910, за яким сума завдатку збільшилась на 16050 грн. еквівалент 3000 доларів США, загальна сума завдатку становить 24015 грн. еквівалент 4500 доларів США., підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 переноситься на 15.05.2003.

14.05.2003 між сином позивача - відповідачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (адреса на час подання позову змінена на : АДРЕСА_1), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коптелевою О.Р.

Відповідно до розписки від 14.05.2003 ОСОБА_6 отримала від позивача грошові кошти в сумі 276900 грн., що еквівалентно 52250 доларів США, відповідно до договору НОМЕР_1 за продану квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В період з 2002 року по 2012 рік відповідачем видавалися нотаріально посвідчені доручення та довіреності на ім'я позивача, зокрема, з приводу управління та розпорядження усім належним йому на праві власності майном.

Згідно із довіреністю від 13.05.2012, посвідченою приватним нотаріусом ОСОБА_13, ОСОБА_2 уповноважив свою бабусю ОСОБА_12 подарувати від його імені матері - ОСОБА_1 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.09.2015 № 29/11 У провадженні СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0005379 від 18.08.2015 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 14 травня 2003 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном, не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, джерелом свого існування свідомо обрав злочинний шлях і зловживаючи довірою, використовуючи родинні відносини, переконав та спонукав ОСОБА_14 - ОСОБА_15 формально оформити договір купівлі - продажу квартири. Згідно вказаного договору ОСОБА_2, формально, придав у власність квартиру АДРЕСА_1. У 2012 році ОСОБА_2 видав нотаріальну посвідчену довіреність на свою бабусю - ОСОБА_12, якою було уповноважено останню, вчинити правочин в інтересах ОСОБА_1 , а саме подарувати вказану квартиру. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 восени 2012 анулював нотаріальну посвідчену довіреність, яка надавала ОСОБА_1 всі повноваження власника квартири. Так, ОСОБА_2 у період часу з 2012 року по теперішній час, видає себе за особу,що має право розпоряджатись вказаною квартирою так як не являється реальним покупцем вказаної квартири .

18.08.2015 року ОСОБА_1 визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 0005379 від 18.08.2015.

Згідно із ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частини може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

За правилами ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти в сумі 276900 грн., що еквівалентно 52250 доларів США, відповідно до договору НОМЕР_1 за продану квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, були сплачені особисто позивачем.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 від 04.08.2016, остання 14.05.2003 уклала договір купівлі-продажу квартири, який був підписаний з боку покупця ОСОБА_2, але вона сприймала таку дію як продаж вказаної квартири ОСОБА_1 та виключно реальним покупцем вбачала саме її, оскільки всі перемови щодо підготовки продажу квартири вела безпосередньо з нею. Грошові кошти за продану нею квартиру в сумі 276900 грн., що станом на момент укладення договору купівлі-продажу квартири становило еквівалент 52250 доларів США, ОСОБА_6 отримала 14.05.2003 від ОСОБА_1, про що нею власноруч було написано відповідну розписку.

Відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відносно підприємств, установ та організацій, з яких надходили відомості про сплату страхових внесків стосовно ОСОБА_2 у період з 01.01.2002 по 30.09.2003 дохід останнього складав 1608,58 грн., тобто є неспівмірним із вартістю спірної квартири.

З аналізу приписів ст. 655 ЦК України вбачається, що покупцем товару, в послідуючому власником, є особа, яка сплатила за нього певну грошову суму обумовлену сторонами. До такої правової позиції і зводиться практика Верховного Суду України, зокрема, викладена в ухвалі від 12.03.2009 по справі № 6-11227вов08.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що позивачем були сплачені її особисті грошові кошти на виконання умов договору купівлі-продажу квартири НОМЕР_1, то суд приходить до висновку про те, що саме вона є реальним власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1), а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Позовні вимоги щодо зобов'язання виконавчої служби, державної реєстраційної служби України, приватного нотаріуса КМНО Коптелевї O.P. вчинити певні дії задоволенню не підлягають, оскільки не є належним способом судового захисту порушеного права ОСОБА_1, а являються функціональними обов'язками відповідних осіб.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптелова Оксана Ростиславівна, про визнання договору в частині недійсним та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати договір-купівлі продажу квартири від 14.05.2003 року, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1), укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптелевою О.Р., зареєстрованого в реєстрі за номером 1730, недійсним в частині покупця ОСОБА_2

Визнати ОСОБА_1 покупцем квартири яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1), за договором купівлі- продажу від 14.05.2003 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптелевою О.Р., зареєстрованого в реєстрі за номером 1730.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1).

В задоволені решти вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.А. Писанець