Провадження № 4-с/760/195/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року Солом'янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: Комунальне підприємство «Житло-Сервіс»,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 06.09.2016 р. звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить суд зобов'язати Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт та заборону на його відчуження з майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 29.12.2010 р. в рамках виконавчого провадження № 22891010.

Скарга мотивована тим, що 31.08.2016 р. заявник вдруге звернувся до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арештів та заборон.

Скаржник зазначає, що відповідно до інформації ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, 29.12.2010 р. в рамках виконавчого провадження 22891010 було накладено арешт на майно заявника та заборонено відчуження будь-якого майна, що йому належить.

Накладений арешт за минулі роки, згідно відповіді ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві зняти не можливо, оскільки провадження фізично знищене, а відомчими нормативно-правовими актами такий механізм не передбачений і було рекомендовано звертатись до суду.

Скаржник вказав, що йому не було відомо про арешти його майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 22891010, оскільки він добровільно вже всі зобов'язання виконав, заборгованість сплачено, але зі сплином значного проміжку часу підтверджуючих документів не збереглося. Скаржник дізнався про існування вказаного арешту та заборони лише після звернення із заявою до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві 31.08.2016 р.

Таким чином, скаржник вважає, що він позбавлений можливості вільно розпоряджатись своєю власністю, а тому звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України.

Виходячи з викладених вище обставин, скаргу просив задовольнити.

Заявник ОСОБА_1, який звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник скаржника надав суду заяву, в якій просить здійснити розгляд скарги за його відсутності, та вимоги, викладені в скарзі, підтримує в повному обсязі.

Від Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли пояснення, в яких старший державний виконавець Мацко Д.А. просив розгляд скарги здійснити за його відсутності та вирішити справу по суті на розсуд суду.

З наданих старшим державним виконавцем Мацко Д.А. письмових пояснень вбачається наступне.

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП 22891010 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-959, виданого 27.10.2010 р. Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житло-Сервіс» боргу в сумі 70581,15 грн.

В рамках ВП № 22891010 при виконанні виконавчого листа № 2-959, виданого 27.10.2010 р. Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житло-Сервіс» боргу в сумі 70581,15 грн., державним виконавцем 25.12.2012 р. в порядку п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення.

Як зазначив державний виконавець, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно з п.9.10 вказаного порядку, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчився підлягають знищенню.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними.

Від представника заінтересованої особи Комунального підприємства «Житло-Сервіс» до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, відповідно до якої представник КП «Житло-Сервіс» вимоги, заявлені в скарзі, підтримує, оскільки заявник ОСОБА_1 сплатив КП «Житло-Сервіс» борг в повному обсязі. На підставі повної оплати, підприємство зверталось із заявою до Солом'яського ДВС про закриття виконавчого провадження та зняття всіх арештів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва на користь КП «Житло-Сервіс» із ОСОБА_1 було стягнуто борг в сумі 70581,15 грн.

На підставі виконавчого документа № 2-959, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 27.10.2010 р., за вказаним рішенням 25.11.2010 р. було відкрито виконавче провадження № 22891010, в рамках якого постановою державного виконавця 29.12.2010 було накладено арешт на все майно скаржника та заборонено відчуження будь-якого майна, що йому належить.

Крім того, постановами державного виконавця ВП № 22891010 від 18.12.2012 року було стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Встановлено, що в рамках ВП № 22891010 при виконанні виконавчого листа № 2-959, виданого 27.10.2010 р. Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житло-Сервіс» боргу в сумі 70581,15 грн., державним виконавцем 25.12.2012 р. на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення, яке підлягало виконанню, знято арешт, накладений державним виконавцем постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 22891010 від 29.12.2010 р. та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Проте, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, станом на день розгляду справи відносно скаржника ОСОБА_1 є чинний арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про арешт боржника 22891010 від 29.12.2010 р.

Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно з п.9.10 вказаного порядку, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчився підлягають знищенню.

Згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі закінчення виконавчого провадження, крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Норма статті 41 Конституції України, положення якої кореспондуються із положеннями ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, суд вважає, що права скаржника, як власника повинні бути захищенні на підставі статті 391 ЦК України, а тому його вимоги є обґрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ч. 1 п. 6 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: Комунальне підприємство «Житло-Сервіс» задовольнити.

Зобов'язати Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт та заборону на його відчуження з майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП № 22891010 від 29.12.2010 р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.І. Кушнір