АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/4117/16-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Осаулова А.А.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року застосовано заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель А6 з об'ємом двигуна 2 773 см3, 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Обов'язок по виконанню ухвали покладено на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції умісті Києві.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не було враховано, що предмет застави - автомобіль марки Audi, модель А6, державний номер НОМЕР_1, було відчужено заставодавцем ОСОБА_7 ОСОБА_3, тобто, остання є добросовісним набувачем. Накладення арешту на транспортний засіб призводить до порушення закріплених в Конституції України прав ОСОБА_3 як власника майна, зокрема, перешкоджає їй в користуванні та розпорядженні автомобілем. Посилався на те, що при поданні заяви про вжиття заходів забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» не було виконано передбаченого процесуальним законодавством обов'язку по сплаті судового збору та надання копій заяви у відповідності до кількості осіб, що беруть участь у справі, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Безвершенко Олег Олександрович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року задоволено заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Безвершенка Олега Олександровича про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки Audi, модель А6, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3.

Постановляючи ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що предметом спору у даній цивільній справі є звернення стягнення на предмет застави, яким є автомобіль марки Audi, модель А6, державний номер НОМЕР_1, який заставодавцем ОСОБА_7 вже було реалізовано іншій особі - ОСОБА_3, а тому доводи щодо існування ризиків того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» №9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Накладаючи арешт на автомобіль марки Audi, модель А6, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення даного позову зазначеним способом, оскільки позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, яким є вказаний автомобіль, посилаючись на те, що має право за рахунок вказаного транспортного засобу задовольнити свої вимоги до заставодавця ОСОБА_7.

Факт того, що предмет застави - автомобіль марки Audi, модель А6, державний номер НОМЕР_1, не дивлячись на існування обтяження, вже було відчужено ОСОБА_7 іншій особі ОСОБА_3, яка також може здійснити його подальший продаж, підтверджує існування ризику невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, що правильно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, обраний судом спосіб забезпечення позову колегія суддів вважає співмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що належним чином забезпечить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладеним арештом порушуються права ОСОБА_3, як власника автомобіля, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як вона є відповідачем у справі, не позбавлена можливості користування транспортним засобом, останній у неї не вилучено.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та придбала автомобіль у власність в порядку, не забороненому законом, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції в частині щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, так як ці доводи стосуються розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» при поданні заяви про забезпечення позову не було дотримано вимог ч. 4 ст. 151 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними, так як наведена частина статті регулює порядок подання до суду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності, про що в статті наявна пряма вказівка.

Таким чином, норми ч. 4 ст. 151 ЦПК України не застосовуються до заяви, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» після відкриття провадження у справі за позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: