У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Нагорняка В.А., МазурЛ.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивач посилався на те, що 06 липня 2012 року на нього здійснила напад собака породи «Алабай», яка відірвалась від прив'язі, стрибнула на нього і вдарила його передніми лапами в ліву сторону тулуба, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Власниками тварини є відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, яким собака належить на праві спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з солідарно з відповідачів на його користь майнову шкоду у розмірі 65 474 грн 62 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 63 337 грн 80 коп., моральну шкоду в розмірі 30 тис. грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2013 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 встановлено, що 06 липня 2012 року ОСОБА_5 прив'язала на набережній річки Десна до вбетонованого металевого штиря собаку породи «Алабай», порушивши вимоги правил тримання собак та вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП. Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_4 було завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Із міжнародного ветеринарного паспорта № 01214061 вбачається, що власником собаки породи «середньоазіатська вівчарка», кличка «Габо», яка народилася у січні 2009 року, є відповідач ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» одним із принципів поводження з тваринами є утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 9 цього Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин залишати їх без нагляду не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 12 зазначеного вище Закону шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнової і моральної шкоди та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд апеляційної інстанцій правильно виходив з того, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначена одна винна особа - ОСОБА_5, яка має відповідати за заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_4

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЛеванчукА.О. Нагорняк В.А. МазурЛ.М.