Справа № 645/4087/16-ц
Провадження № 2/645/2332/16
У Х В А Л А

іменем України

06 жовтня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретяря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестаційно-розрахунковий центр», Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за вищевказаним позовом.

До суду надійшла заява уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 про направлення справи за підсудністю до місцевого суду за місцезнаходженням ТОВ «Інвестаційно-розрахунковий центр», яке знаходиться за адресою: 29013, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Камянецька. Заява мотивована тим, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 проти задоволення вказаної заяви заперечував, вважаючи її безпідставною, оскільки договори, які просить визнати частково недійсними ОСОБА_2, є договорами банківського вкладу (депозиту), тобто на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням; позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору; суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 37 постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК).

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12 квітня 1995 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що відповідно до ст. 24 Закону споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і п. 1 и п. 14 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський вклад (депозит) - це банківська, фінансова послуга.

У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. У пункті 2.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 р. викладено зобов'язання банку зберігати залучені від вкладників грошові кошти і виплату їм доходу у вигляді процентів.

Таким чином, Банк надає вкладнику фінансові послуги, повязані із зберіганням отриманого вкладу, нарахуванням відповідних процентів, перерахування на поточний рахунок, як це передбаченого укладеними між сторонами договорами, його обслуговування і повернення вкладу разом з нарахованими процентами, з приводу чого заявлені позовні вимоги.

Тому, в контексті положень Преамбули, п.п. 17, 22 ч. 1 ст. 1, ст.ст 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», які визначають сторони цього спору з одного боку, як суб'єкта господарювання - надавача фінансових послуг, яким є відповідач, та споживача цих послуг - позивача, який має право на судовий захист своїх прав, - на спірні правовідносини також поширюються положення вказаного Закону і тому суд відхиляє наведені з цього приводу доводи заяви про не поширення цього закону на спірні правовідносини.

Оскільки у даному випадку порушення територіальної підсудності не відбулося, у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 116 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 про направлення справи за підсудністю до місцевого суду за місцезнаходженням ТОВ «Інвестаційно-розрахунковий центр» відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г. С. Шевченко