Справа № 152/222/14-ц
У Х В А Л А

19 жовтня 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 ОСОБА_2,

представників відповідача 2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_1 про виправлення описки у судовому рішенні,

у с т а н о в и в:

3 жовтня 2016 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_1 про виправлення описки у судовому рішенні. Заява обґрунтована тим, що 29 травня 2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі № 152/222/14-ц за позовом ОСОБА_5 до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач 1) та ОСОБА_6 (далі відповідач 2), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють вимог на предмет спору: Відділ Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області, Державне підприємство «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області про визнання недійсними державних актів та їх скасування і стягнення судових витрат.

Зазначеним рішенням визнано недійсними і скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯП № 254165, виданий Рахнівсько-Лісовою сільською радою Шаргородського району Вінницької області 22 грудня 2010 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:869:00353, про право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:007:0011, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29, виданого на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 19 березня 2010 року та державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯП № 254166, виданий Рахнівсько-Лісовою сільською радою Шаргородського району Вінницької області 22 грудня 2010 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:10:869:00354, про право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0337 га, кадастровий номер :04:007:0012, для ведення особистого селянського господарства, розташовану: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29, виданого на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 19 березня 2010 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Під час розгляду цивільної справи за участі тих самих сторін, зясувалось, що при ухваленні Шаргородським районним судом Вінницької області рішення від 29 травня 2014 року були допущені описки у написанні серій державних актів, які суд визнав недійсними і скасував.

Так, замість зазначення у рішенні державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 254165 та Серія ЯЛ № 254166, суд, у описовій та резолютивній частинах рішення помилково указав Серія ЯП № 254165 та Серія ЯП № 254166.

Посилаючись на зазначене вище, представник позивача просить внести виправлення у описову та резолютивну частини рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 травня 2014 року, змінивши слово, букви та цифри «Серія ЯП № 254165» та «Серія ЯП №254166» на слово, букви та цифри «Серія ЯЛ № 254165» та «Серія ЯЛ № 254166».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заяву підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у ній.

Представник відповідача 1 ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти виправлення описки, допущеної у судовому рішенні, зазначивши, зокрема, що йому як землевпоряднику Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області відомо, що державні акти на право власності на земельну ділянку Серії ЯП сільською радою не видавались. Окрім того, ОСОБА_2 пояснив, що на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 19 березня 2010 року ОСОБА_7 було виділено дві земельні ділянки, розташовані за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29, одна для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, інша для ведення особистого селянського господарства. Інші земельні ділянки за цією адресою ОСОБА_7 не надавались.

Представники відповідача 2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви, посилаючись на те, що суд під час розгляду справи та ухвалення рішення, виходив із прохальної частини позову, тобто розглядав справу в межах позовних вимог, згідно з якими, позивач просив визнати недійсними і скасувати саме державні акти на право власності на земельну ділянку Серія ЯП № 254165 та Серія ЯП № 254166. До того ж, на думку представників відповідача 2, на сьогоднішній день вийшли строки, передбачені у ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 21 квітня 1999 року, протягом яких суд може виправити описку у рішенні, оскільки з часу ухвалення судового рішення минуло більше року.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 219 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання внесення виправлень у судове рішення, суд виходить із такого.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 219 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

У судовій практиці описками вважаються помилки, зумовлені неправильним написанням слів, до таких, зокрема належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Суд може виправити лише ті помилки, яких він припустився сам, якщо ж ці помилки містяться у письмових доказах, такі помилки судом не виправляються.

Зі змісту ст. 215 ЦПК України вбачається, що рішення суду складається з чотирьох частин: вступної, описової, мотивувальної та резолютивної.

У вступній частині зазначаються: час та місце його ухвалення; найменування суду, що ухвалив рішення; прізвищ та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог.

У описовій частині рішення зазначаються: узагальнений виклад позиції відповідача; пояснення осіб, які беруть участь у справі; інші докази, досліджені судом.

Мотивувальна частина повинна містити: встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; висновки суду про те, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Нарешті у резолютивній частині судового рішення зазначаються: висновки суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновки суду по суті позовних вимог; розподіл судових витрат; строк і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 судам розяснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Отже, з урахуванням наведеного вище, можна стверджувати, що саме у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також докази, на підставі яких суд прийшов до висновку про те, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Від мотивувальної частини судового рішення залежить його резолютивна частина, оскільки саме з мотивувальної частини рішення суду переносяться висновки до його резолютивної чистини про задоволення позову або відмову у позові повністю чи частково, висновки суду по суті позовних вимог тощо.

Із восьмого абзацу мотивувальної частини рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 травня 2014 року (т. І а.с. 150) вбачається, що суд установив, що згідно з державними актами Серія ЯЛ № 254166 та Серія ЯЛ № 254165, ОСОБА_7 є власником земельних ділянок 0,0337 га та 0,2500 га відповідно, розташованих за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29.

При цьому, встановлюючи цю обставину, суд послався на 12-й та 13-й аркуші цієї справи, на яких містяться копії державних актів на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ №254165 та Серія ЯЛ № 254166, виданих на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 19 березня 2010 року та зареєстрованих у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:10:869:00353 та № 01:10:869:00354 відповідно, згідно з якими ОСОБА_7 є власником двох земельних ділянок, розташованих за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29, одна площею 0,2500 га кадастровий номер :04:007:0011 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, інша площею 0,0337 га кадастровий номер :04:007:0012 для ведення особистого селянського господарства (т. І а.с. 12, 13).

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 судам розяснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Отже, на переконання суду, визнаючи недійсним та скасовуючи рішенням від 29 травня 2014 року державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Рахнівсько-Лісовою сільською радою Шаргородського району Вінницької області 22 грудня 2010 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:10:869:00353, про право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:007:0011, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29, виданого на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 19 березня 2010 року та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Рахнівсько-Лісовою сільською радою Шаргородського району Вінницької області 22 грудня 2010 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:869:00354, про право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0337 га, кадастровий номер :04:007:0012, для ведення особистого селянського господарства, розташовану: Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни-Лісові, вул. Зарічна, 29, виданого на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 19 березня 2010 року, Шаргородський районний суд Вінницької області мав на увазі саме державні акти Серія ЯЛ №254165 та Серія ЯЛ №254166.

Водночас, зазначення іншої серії державних актів, на думку суду, є опискою, яку слід виправити, не змінюючи при цьому зміст судового рішення, а лише усуваючи неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення, проте виправлення слід здійснити лише у резолютивній частині рішення, адже в описовій частині рішення серія та номер державних актів, указані на підставі позовної заяви ОСОБА_5

Слід зазначити, що суд не бере до уваги, як безпідставні посилання представників відповідача 2 щодо вирішення цієї справи в межах заявлених позовних вимог, оскільки питання чи вийшов суд, ухвалюючи рішення від 29 травня 2014 року, за межі позовних вимог відноситься до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанції, які до речі зазначене рішення в частині скасування державних актів залишили без змін, не помітивши допущеної судом описки.

Суд також відхиляє твердження представників відповідача 2 про те, що описки у рішенні суду від 29 травня 2014 року неможливо виправити, оскільки пропущений строк для предявлення рішення до виконання.

Ця позиція є помилковою, адже рішення суду в частині визнання недійсними та скасування, зокрема державних актів на право власності на земельну ділянку, примусовому виконанню не підлягають, оскільки скасований судом державний акт втрачає чинність з дня набрання законної сили рішенням суду.

Постановляючи цю ухвалу, суд також враховує, що, звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_5 прагнув захистити свої права, шляхом скасування, як він вважав незаконних державних актів, отже, допущена описка щодо серії державних актів не є принциповим у цій справі, адже зрозумілим для усіх було, які конкретно державні акти є предметом спору.

У пунктах 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини «Христов проти України», заява № 24465/04, рішення 19 лютого 2009 року зазначено, що Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 5 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (див. справу Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VІІ). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії», №52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX)…».

Отже, на підставі вище викладеного, суд вважає, що заяву про виправлення описки слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 208-210, 219 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву задовольнити частково.

Виправити описки, допущені у рішенні Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 травня 2014 року у справі № 152/222/14-ц за позовом ОСОБА_5 до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють вимог на предмет спору: Відділ Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області, Державне підприємство «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області про визнання недійсними державних актів та їх скасування і стягнення судових витрат.

У другому абзаці резолютивної частини рішення слово, букви та цифри «Серія ЯП №254165» замінити на «Серія ЯЛ № 254165».

У третьому абзаці резолютивної частини рішення слово, букви та цифри «Серія ЯП №254166» замінити на «Серія ЯЛ № 254166».

У іншій частині заяви відмовити.

Згідно зі статтями 293, 294, 296 ЦПК України на ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Л.Строгий