Справа №477/269/16-ц 15.08.2016 15.08.2016 15.08.2016
Провадження №22-ц/784/1875/16
Категорія: 59 Головуючий першої інстанції: Семенова Л.М.
Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Самчишина Н.В.
Рішення

Іменем України

15 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

- представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 липня 2016 року ухваленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Вітовська (Жовтнева) районна державна адміністрація Миколаївської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановила:

08 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просив визначити порядок користування земельною ділянкою площею 51,3 га, яка розташована в межах території Грейгівської сільської ради Жовтневого району, виділивши ? частку, яка належить йому на праві постійного володіння в межах координат: 1-8, між 8 та 9 точками, та між 14 та 15 точками, від 15 точки до 18 точки включно, відповідно до каталогу координат технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 березня 2013 року він набув право постійного володіння ? часткою земельної ділянки, загальною площею 51,3 га на території Жовтневого району Миколаївської області у порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_6 Його право щодо цього майна зареєстровано реєстраційною службою Жовтневого районного управління юстиції.

Право володіння іншої частини спірної земельної ділянки успадковане відповідачем.

Посилаючись на викладені обставини і те, що між ним та відповідачем, як співволодільцями земельної ділянки, не досягнуто згоди щодо порядку її користування, відповідач ухиляється від вирішення питання про порядок користування земельною ділянкою, чим перешкоджає йому реалізувати своє право на володіння майном, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 липня 2016 року позов задоволено.

Ухвалено визначити порядок постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1, площею 51,3 га, призначеної для ведення фермерського господарства, що розташована на території Грейгівської сільської ради

-2-

Жовтневого району Миколаївської області, успадкованої після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, що перебувала у його довічному успадкованому володінні відповідно до Державного акту, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землі за НОМЕР_2 від 07 квітня 1992 року, за яким визначити у користування ОСОБА_2 з зазначеної земельної ділянки частину площею 25,65 га відповідно до ідеальної долі, що складається з двох частин площею 16,6362 га та 9,0138 га в межах точок 1 - 8, між 8 та 9 точками, між 14 та 15 точками, від 15 точки до 18 точки включно, відповідно до каталогу координат технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 3 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 51,3 га, яка розташована на території Жовтневого району Миколаївської області була надана у постійне користування ОСОБА_6 на підставі державного акту на право довічного успадкованого володіння землею НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Жовтневої ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 07 квітня 1992 року (а.с.17-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 березня 2013 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 визнано право постійного володіння ? часткою земельної ділянки, загальною площею 51,3 га, на території Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджено державним актом НОМЕР_2, який видано на ім'я ОСОБА_6 (а.с.20-23).

31 липня 2015 року на підставі зазначеного рішення суду за ОСОБА_2 зареєстровано право постійного володіння на ? частку земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.5).

Зі змісту вищевказаного рішення суду вбачається та судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 був керівником фермерського господарства «Юг». Постановою Господарського суду від 13 червня 2007 року припинено юридичну особу та скасовано державну реєстрацію фермерського господарства «Юг», про що внесені відповідні дані до Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

-3-

Сторони є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 та спадщину прийняли в рівних частках.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на замовлення ОСОБА_2 за договором від 01 червня 2015 року за № 010615 із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 було виготовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж вищевказаної земельної ділянки на місцевості, визначено межі, поворотні точки, кутові виміри, тощо (а.с.11-37).

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 125-017 від 17 квітня 2016 року суду запропоновано два варіанти виділення у користування сторін спірної земельної ділянки (а. с. 72-80).

Суду апеляційної інстанції надано рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року, яким визнано за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 право постійного володіння ? часткою земельної ділянки загальної площі 51,3 га на території Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджено державним актом НОМЕР_2, який видано на ім'я ОСОБА_6

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що сторони успадкували право постійного користування земельною ділянкою після смерті свого батька та є достатньо передбачених законом підстав для визначення порядку користування земельною ділянкою.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) установлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

В роз'ясненні, яке викладено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно із ч. 1 ст. 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 ПК України у редакції, що була чинною на час відкриття спадщини, та ч. 2 ст. 102 -1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою

-4-

для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин, посилання позивача на те, що ст. 1225 ЦК України, передбачена можливість успадкування права постійного користування земельною ділянкою і таке право ним було успадковане, не узгоджується з наведеними вимогами чинного законодавства, зокрема ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 5 ст. 102-1 ЗК України, якими передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

Наявність такого договору судом не встановлена. Сторони визнали, що такий договір не був укладений.

Державний акт на право довічного успадкованого володіння землею НОМЕР_2, виданий на ім`я ОСОБА_6, надавав останньому право користуватися земельною ділянкою. При цьому позивач та відповідач не позбавлені можливості звернутись до власника цієї земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що сторони звертались до власника цієї земельної ділянки та оформили свої права на користування нею.

Аналізуючи наведені обставини, на думку колегії суддів, вимоги позивача про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою є передчасними. Тому у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки та визначив порядок користування спірною земельною ділянкою, то на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Вітовська (Жовтнева) районна державна адміністрація Миколаївської області, про визначення порядку користування земельною ділянкою загальною площею 51,3 га, яка розташована на території Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко