АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9908/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення суми гарантійного платежу (завдатку),

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача суму гарантійного платежу (завдатку) в розмірі 35 000,00 грн., три відсотки річних у сумі 356,71 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 260,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що між сторонами був укладений договір оренди житлового будинку, який було достроково розірвано за згодою сторін. Під час укладення договору оренди нею був сплачений відповідачу завдаток на випадок пошкодження майна, що підтверджується додатковою угодою до договору оренди. На момент розірвання договору оренди, обстеження будинку і передачі його відповідачу останній жодних майнових претензій не висунув, відтак був зобов'язаний повернути суму завдатку, однак цього не зробив.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та суд надав невірну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого ухвали незаконне та необґрунтоване рішення.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з не доведеності факту передачі позивачем відповідачу грошових коштів.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2014 сторонами було укладено договір оренди нерухомого майна, за яким ОСОБА_6 (орендодавець) передала, а ОСОБА_4 (орендар) прийняла в строкове, платне користування (оренду) нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

Також, 27.11.2014 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди, якою, серед іншого, передбачено обов'язок орендаря внести завдаток в сумі 35 000,00 грн. до 11.12.2014 (а.с. 12).

Згідно додатку до договору оренди, в якому сторони фіксували передачу та одержання орендної плати, орендодавець одержав від орендаря 35 000,00 грн. завдатку за майно (а.с. 11).

09.10.2015 договір оренди був розірваний за згодою сторін, проведено обстеження будинку і передано ключі орендодавцю, при цьому останній, після огляду будинку жодних майнових претензій орендарю не висунув (а.с. 17).

Вимога орендаря про повернення завдатку за майно в сумі 35 000 грн., залишилась без реагування.

У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний час. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України).

Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, з огляду на те, що сторони договору оренди, окрім щомісячної орендної плати, передбачили сплату орендарем при підписанні договору суми у розмірі 35 000 грн., яка слугувала гарантією за можливе пошкодження майна орендарем і при розірванні договору оренди орендодавець прийняв майно у належному стані, то у останнього відсутні належні правові підстави для не повернення одержаної від орендаря суми грошових коштів.

Висновок суду про недоведеність заявлених позивачем вимог не ґрунтується на вимогах ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України і суперечить принципу змагальності сторін, адже позивачем надано суду докази на підтвердження виниклих між сторонами правовідносин та їх належне виконання, натомість відповідач не висунув своїх заперечень проти вимог позивача та не довів безпідставність пред'явлення до нього вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Отже, оскільки відповідач не виконав свого обов'язку щодо вчасного повернення позивачу суми коштів (завдатку та/або гарантійної суми за майно), він, в силу вимог ст. 625 ЦК України, зобов'язаний сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми за період з 17.10.2015 (з дня одержання вимоги) по 17.02.2016 (день проведення розрахунку позивачем), що згідно наданого позивачем і перевіреного судом розрахунку становить: три відсотки річних - 356,71 грн. (35 000,00 грн. х 3% х 124 дні : 365 днів); інфляційні втрати - 1 260,00 грн. (35 000,00 грн. х 102,7 /індекс інфляції за листопад 2015 - 102,0% + індекс інфляції за грудень 2015 - 100,7 %/ : 100 = 945,00 грн.; 35 000,00 грн. х 100,9% /індекс інфляції за січень 2016/ : 100 = 315,00 грн.)

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних та їх задоволення.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, рішення суду, у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім цього, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1) та апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн. (а.с. 68), а всього 1 157,52 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення суми гарантійного платежу (завдатку) - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення суми гарантійного платежу (завдатку) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер невідомий) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) гарантійний платіж (завдаток) за договором оренди нерухомого майна від 27.11.2014 у розмірі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп., три відсотки річних у сумі 356 (триста п'ятдесят шість) грн. 71 коп., інфляційні втрати в сумі 1 260 (одна тисяча двісті шістдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 1 157 (одна тисяча сто п'ятдесят сім) грн. 52 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва