Ухвала

іменем україни

29 вересня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МаляренкоА.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Індустріальне», Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним акта про залиття квартири,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом до КП «Індустріальне», Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В 2012 році відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 і у зв'язку із чим були складені акти. Проте в 2014 році комісія КП «Індустріальне» прийшла до висновку, що причиною залиття квартири ОСОБА_3 була бездіяльність самого КП «Індустріальне» і це, за переконанням позивача, дає їй підстави зробити висновок про те, що акти від 29 травня 2012 року за № 1206, від 22 серпня 2012 року за № 1356, від 23 вересня 2012 року за № 1505, від 29 жовтня 2012 року за № 1590, від 12 листопада 2012 за № 1640 є незаконними.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач не довела яким чином обставини викладені в акті від 02 вересня 2014 року спростовують обставини, встановлені оспорюваними актами залиття квартири АДРЕСА_2 від 29 травня 2012 року, 22 серпня 2012 року, 23 вересня 2012 року, 29 жовтня 2012 року та 12 листопада 2012 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження усправі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Індустріальне», Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним акта про залиття квартири.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В.Маляренко

і кримінальних справ