У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Григоренко М.П., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування в частині рішення сільської ради,-

в с т а н о в и л а :

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради №302 від 07 травня 2015 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок» в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 орієнтованою площею 0.10 га. за рахунок земель запасу Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачу було виділено у користування земельну ділянку під забудову в розмірі 0.08 га, тому повторне виділення цієї земельної ділянки іншій особі є недопустимим, проте оформлення права постійного користування або власності відповідно до норм Земельного Кодексу України на землі, які фактично перебувають у користуванні позивача є необмеженим у часі.

Просить рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Новоукраїнської сільської ради №91 від 13 грудня 1979 року позивачу відведено земельну ділянку під будівництво у с.Забороль площею 0.06 га, та затверджено виконкомом Рівненської районної ради № 96 від 13 березня 1980 року та видано свідоцтво про забудову садиби у населених пунктах Української РСР.

17 червня 1980 року затверджено Будівельний паспорт земельної ділянки та План земельної ділянки № 2-80.

Рішенням зборів уповноважених колгоспу ім.Дзержинського Рівненського району від 12 листопада 1981 року дозволено будівництво будинку та виділено ще 0.02 га.

На підставі вказаних документів ОСОБА_1 30 липня 2015 року звернулася до відповідача із вимогою на підставі ч.1 ст.118 ЗК України передати їй у власність земельну ділянку площею 0.08 га, яка знаходиться у її користуванні.

Рішенням відповідача № 339 від 24 вересня 2015 року позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у звязку з відсутністю вільних земель запасу у відповідача.

12 листопада 2015 року позивач звернулася із заявою про скасування оскаржуваного рішення, оскільки просила приватизувати вже належну їй земельну ділянку.

Рішенням Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 25 від 07 грудня 2015 року у задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено, оскільки вказана у зверненні земельна ділянка на підставі п.п.5 п.1 рішення відповідача від 07 травня 2015 року № 302 оформляється для передачі у власність іншому громадянину.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 за рахунок земель запасу Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З розяснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому п. 6 своєї постанови від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", вбачається обовязок судів ураховувати вимоги ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України щодо земельних ділянок як обєктів цивільних прав та те, що держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи повязані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Абзац третій ч. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (справа №1-6/2010) вказує, що положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України (2747-15) стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" делегував виконавчим органам сільських, селищних, міських рад ряд повноважень, серед переліку яких зазначено і про організацію та здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (п.п. 9 п. "б" ч. 1 ст. 33).

За обставинами справи право власності на землю у позивача ще не виникло, а тому воно і не оспорюється. Щодо Заборольської сільської ради, то очевидно, що при оскарженні її рішення про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, діяла як субєкт владних повноважень при реалізації управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Тобто ці обставини свідчать про виникнення та існування між сторонами публічно-правових відносин, а тому спір слід вирішувати за правилами адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Постановою пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» передбачено, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязаних з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних суддів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Мотивами для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України є наявність правової підстави, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді : С.В. Хилевич

ОСОБА_4