справа № 760/4628/16-ц
провадження № 2/760/3138/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Обухова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Національної академії медичних наук України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення компенсації втрати частини доходів, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

10.03.2016 позивач звернулася до суду з позовом до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Національної академії медичних наук України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення компенсації втрати частини доходів.

Позовні вимоги позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтувала тим, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 її позов до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України», третя особа: ОСОБА_5 про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Визнано незаконним пункт 6.1. наказу Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» від 03.12.2012 № 259-н про звільнення ОСОБА_3 з посади інженера з ремонту І категорії господарської частини з 04.12.2012. Крім цього, її було поновлено на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012. Стягнуто на її користь з Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2012 до 24.04.2014 в розмірі 27 863, 50 грн. та на відшкодування моральної шкоди 500 грн. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Позивач зазначила, що відповідач рішення суду в частині поновлення її на роботі, не виконав, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до органу ДВС із заявою про його виконання.

13.05.2014 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, в частині поновлення її на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012, у зв'язку з чим, 17.02.2015 відповідач поновив її на займаній посаді, що підтверджується записом у трудовій книжці.

Позивач стверджувала, що відповідач затримав виконання рішення суду про поновлення її на роботі, як незаконно звільненого працівника, а тому їй має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення її на роботі за період з 25.04.2014 до 16.02.2015 у розмірі 17 394,47 грн.

Крім цього, позивач зазначив, що відповідно до вимог Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Таким чином, враховуючи вимоги вищезазначеного закону, просила стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строку виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 25.04.2014 до 16.02.2015 у розмірі 10 339,32 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував мотивуючи тим, що позивач навмисно затягувала виконання рішення суду з поновлення на роботі, з метою подальшого стягнення коштів в порядку визначеному статтею 236 КЗпП. Стверджував, що позивач не мав ні бажання, ні реального наміру продовжувати трудові відносини з відповідачем.

Крім цього, просив врахувати, що для виконання рішення суду про поновлення на роботі повинно мати місце волевиявлення працівника, однак позивач після винесення судового рішення про поновлення її на роботі до виконання своїх посадових обов'язків не приступила та на робочому місці не з'являлася, що унеможливлювало видання наказу про її поновлення на займаній посаді.

Крім цього, представник відповідача звернув увагу, що не погоджуючись з рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014, відповідач оскаржував його в судах інших інстанціях.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2014, було зупинено виконання вищезазначеного рішення суду та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2014 до закінчення касаційного провадження. В свою чергу, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2014 було залишено без змін.

На підставі вищезазначеного стверджував, що у відповідача у період з 12.09.2014 до 17.12.2014 був відсутній обов'язок виконувати рішення суду першої інстанції.

Крім цього, просив звернути увагу, що позивач неправильно здійснила розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення, оскільки під час її розрахунку використала середньомісячну заробітну плату, замість середньоденної.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 позов ОСОБА_3 до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України», третя особа: ОСОБА_5 про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Визнано незаконним пункт 6.1. наказу Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» від 03.12.2012 № 259-н про звільнення ОСОБА_3 з посади інженера з ремонту І категорії господарської частини з 04.12.2012. Поновлено ОСОБА_3 на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012. Стягнуто з Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2012 до 24.04.2014 в розмірі 27 863,50 грн. та на відшкодування моральної шкоди 500 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012 допущено до негайного виконання. Стягнуто з Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» на користь держави 385, 94 грн. судового збору (а.с. 34-39).

13.05.2014 державний виконавець на підставі виконавчого листа № 2-2100/14 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012 (а.с. 4 зворот).

04.08.2014 державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду на відповідача накладено штраф у розмірі 680 грн. (а.с. 63-64).

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2014, було зупинено виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2014 до закінчення касаційного провадження (а.с. 21-22).

10.10.2014 державний виконавець виніс постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду в частині в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012 (а. с. 66-67).

Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2014 було залишено без змін (а.с. 23-25).

03.02.2015 державний виконавець виніс постанову про поновлення виконавчого провадження в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012 (а.с. 68).

На виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 наказ від 03.12.2012 № 259-п про звільнення ОСОБА_3 скасовано, поновлено позивача на посаді інженера з ремонту І категорії господарського підрозділу з 04.12.2012 та зобов'язано виплатити ОСОБА_3 заборгованість у сумі 28 363,50 грн. Цей факт встановлено на підставі наказу директора Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» № 33-п від 17.02.2015 (а.с. 20).

Відповідно до наказу директора Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» № 47-п від 02.03.2015, позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП з 02.03.2015 (а.с. 48).

03.03.2015 ОСОБА_3 написала розписку, зі змісту якої випливає, що у неї відсутні будь-які претензії щодо оплати.

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно зі статтею 7 Конвенції про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, що набрала чинності для України з 16.05.1995, трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

З матеріалів справи випливає, що відповідно до наказу № 259-н від 03.12.2012, позивач була звільнена із займаної посади інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП.

Однак, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 було залишено без змін, визнано незаконним пункт 6.1. вищезазначеного наказу, а позивача поновлено на займаній посаді.

Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді цієї справи суд виходить з того, що є встановленими і не підлягають доказуванню обставини щодо незаконності наказу № 259-н від 03.12.2012 про звільнення позивача із займаної посади.

За правилами статті 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, підставою для застосування такої відповідальності судом є невиконання власником або уповноваженим ним органом рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого з посади працівника.

З матеріалів справи випливає, що на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 позивача було поновлено на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012 та стягнуто з Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2012 до 24.04.2014 в розмірі 27 863,50 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді інженера з ремонту І категорії господарської частини Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Академії медичних наук України» з 04.12.2012 допущено до негайного виконання.

Однак, незважаючи на вимоги вищезазначеного рішення суду, відповідач його виконав лише 17.02.2015, шляхом видачі наказу № 33-п від 17.02.2015.

Суд не враховує доводи представника відповідача, що відповідач не міг виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі, оскільки ОСОБА_3 після його ухвалення до виконання своїх посадових обов'язків не приступила та на робочому місці не з'являлася, що унеможливлювало видання наказу про її поновлення на займаній посаді.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Суд констатує, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, як передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний поновити позивача на займаній посаді, оскільки такий обов'язок на нього був покладений судом, при ухваленні відповідного рішення, при проголошенні якого був присутній представник відповідача.

Крім цього, помилковим є посилання представника відповідача на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2014, якою було зупинено виконавче провадження, оскільки на момент постановлення вищезазначеної ухвали рішення суду першої інстанції в частині, допущеній до негайного виконання, повинно було бути виконане, а в іншій частині виконавче провадження підлягало зупиненню.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, суд констатує, що відповідач затримав виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого позивача, а тому вимога ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі є обгрунтованою, однак підлягає частковому задоволенню, враховуючи середньоденний розмір заробітної плати у розмірі 79,61 грн., який встановлений вищезазначеним рішенням суду.

Порядок обчислення середньої заробітної визначений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі-постанова).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу ІІІ постанови, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу ІІІ постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З мотивувальної частини рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.04.2014 випливає, що середньоденний заробіток позивача складає 79,61 грн.

Суд встановив, що на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.12.2014 до 24.04.2014 в розмірі 27 863,50 грн., таким чином перебіг строків обчислення середнього заробітку за весь час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі починається з 25.04.2014.

Період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі обраховується, починаючи з 25.04.2014, тобто з наступного дня невиконання рішення суду, до 16.02.2015, тобто по день який передує дню поновлення позивача на займаній посаді, і становить 203 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі складає:

79,61 грн. х 203 робочих днів = 16 160,83 грн.

Крім цього, суд звертає увагу, що у випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Так, стаття 1 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії та заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Суд встановив, факт невиплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі, а тому позивні вимоги ОСОБА_3 про стягнення компенсації втрати частини доходів є обгрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з розміру її щомісячної заробітної плати в період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Згідно зі статтею 34 Закону «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з вимогами пункту 3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20.12.1997, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми.

Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у розмірі 9 584,49 грн., з розрахунку:

243, 61 грн. + 1 058,81 грн. + 1 028,56 грн. + 1 226,79 грн. + 1 050,85 грн. + 1 085,88 грн. + 1 062 грн. + 875,71 грн. + 915,52 грн. + 695,79 грн. + 340,97 грн. = 9 584,49 грн.

Невиплачений грошовий дохідПриріст індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100Сума компенсації (добуток показників, зазначених у 1 і 2 колонці) (грн.)збитки від інфляції (грн.)
періодсума
квітень 2014 року562 грн.множення місячних індексів за період з травня 2014 року по червень 2016 року (103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1x99,8):100= 1,765318,44 грн. х 1,765 = 562,05 грн. 243,61 грн.
травень 2014 року1 512,59 грн.множення місячних індексів за період з червня 2014 року по червень 2016 року (101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,11 х 99,8): 100= 1,71 512,59 грн. х 1,7 = 2 571,401 058,81 грн.
червень 2014 року1 512,59 грн.множення місячних індексів за період з липня 2014 року по червень 2016 року (100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1 х 99,8):100 = 1,681 512,59 грн. х 1,68 = 2 541,15 грн.1 028,56 грн.
липень 2014 року1 831,03 грн.множення місячних індексів за період з серпня 2014 р. по червень 2016 р. (100,8 х 102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1 х 99,8): 100 = 1,671 831,03 грн. х 1,67 = 3 057,82 грн.1 226,79 грн.
серпень 2014 року1 592,20 грн.множення місячних індексів за період з вересня 2014 року по червень 2016 року (102,9 х 102,4 х 101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1x99,8) : 100= 1,661 592,20 грн. х 1,66 = 2 643,05 грн.1 050,85 грн.
вересень 2014 року1 751,42 грн.множення місячних індексів за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року (102,4 х 101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1x99,8): 100 = 1,621 751,42 грн. х 1,62 = 2 837,30 грн.1 085,88 грн.
жовтень 2014 року1 831,03 грн.множення місячних індексів за період з листопада 2014 року по червень 2016 року (101,9 х 103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1x99,8) : 100= 1,581 831,03 грн. х 1,58 = 2 893,03 грн.1 062 грн.
листопад 2014 року1 592,20 грн.множення місячних індексів за період з грудня 2014 року по червень 2016 року (103,0 х 103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1 х 99,8): 100= 1,551 592,20 грн. х 1,55 = 2 467,91 грн.875,71 грн.
грудень 2014 року1 831,03 грн.множення місячних індексів за період з січня 2015 р. по червень 2016 р. (103.1 х 105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1 х 99,8): 100 = 1,51 831,03 грн. х 1,5 = 2 746,55 грн.915,52 грн.
січень 2015 року1 512,59 грн.множення місячних індексів за період з лютого 2015 року по червень 2016 року (105,3 х 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 x 100,1x99,8): 100= 1,461 512,59 грн. х 1,46 = 2 208,38 грн.695,79 грн.
лютий 2015 року875,71 грн.множення місячних індексів за період з березня 2015 року по червень 2016 року (110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 х 102,3 х 98,7 х 102,0 х 100,7 х 100,9 х 99,6 х 101,0 х 103,5 х 100,1 х 99,8): 100 = 1,39875,71 х 1,39 = 1 216,68 грн.340,97 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 25 745,32 грн., з розрахунку:

16 160,83 грн. + 9 584,49 грн. = 25 745,32 грн.

Суд не враховує твердження представника відповідача, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки за правилами частини другої статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, позивач не пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки в даній категорії справи не обмежений будь-яким строком.

З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства позивач має право на працю та гідну її оплату, а також право на справедливий судовий захист у разі порушення таких прав.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись статтею 43 Конституції України, Конвенцією про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, що набрала чинності для України з 16.05.1995, Законом «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», статтею 16 ЦК, статтями 51, 236 КЗпП, Порядком обчислення середньої заробітної плати, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Національної академії медичних наук України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення компенсації втрати частини доходів - задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Національної академії медичних наук України» (адреса місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Амосова, 6, ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі у розмірі 16 160,83 грн. та компенсацію втрати частини доходів у розмірі 9584,49 грн., що загалом становить 25 745,32 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова Національної академії медичних наук України» (адреса місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Амосова, 6, ) на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко