Номер провадження: 22-ц/785/6265/16
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Драгомерецького М.М.,

при секретарі - Ярахмедові Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 29 червня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Відповідно до укладеного договору № б/н від 13.07.2009 року ОСОБА_2, отримав кредит у розмірі 10 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами, Тарифами надання банківських послуг», складає між ним та банком кредитний договір.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує.

ОСОБА_2 у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 18.04.2016 року має заборгованість в розмірі - 45866,58 гривень, яка складається з:

-5435,40 грн. - заборгованість за кредитом;

-34520,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг;

-500,00 грн. - штраф ( фіксована частина );

-2160,31 грн. - штраф ( процентна складова ).

Добровільно ОСОБА_2 не має наміру погасити борг згідно договору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з боржника на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2009 року в розмірі 45866,58 гривень.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву у якій просить проводити слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте, на адресу суду надіслав письмове клопотання, в якому просить справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.07.2009 року слухати у його відсутності та відмовити ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позовної заяви у зв'язку з пропуском строку позовної давності ( а.с. 29 - 30 ).

Рішенням суду відмовлено в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На вказане рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Як вбачається із договору кредиту, який був укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем ОСОБА_2, 13.07.2009 року, останньому надано кредит у розмір 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 256 ПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.

Тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити в зв'язку з пропуском банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

ПАТ КБ "ПриватБанк" дійсно звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на адресу суду лише 06.06.2016 року, а згідно розрахунку заборгованості ( а.с. 4 - 7 ) останній платіж відповідачем було здійснено 31.01.2013 року, тобто позивачем пропущено строк позовної давності. Крім цього у змісті позовної заяви позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення.

Зважаючи на наведене в задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд правильно та обґрунтовано відмовив, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Посилання представника апелянта на новий доказ - а саме на знімок екрану з банківського програмного комплексу «Приват24» який, на думку апелянта, засвідчує те, що строк дії картки продовжений до 01.14р., а тому строк звернення до суду позивачем не пропущений, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів виходячи з наступного.

Позивач, користуючись своїми правами на рівні з іншими учасниками процесу, подав до суду першої інстанції певні докази, якими він підтверджував свої позовні вимоги. Вказані докази були предметом дослідження в судовому засіданні судом першої інстанції. Представник позивача надав на адресу суду заяву (а.с.22), в якій просив розглянути справу за його відсутності на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи, клопотань та заяв він не має.

На підставі наданих позивачем доказів суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

При подачі позивачем апеляційної скарги були додані нові докази, які не були досліджені судом першої інстанції, при цьому апелянт не зазначив, чи вони були судом першої інстанції досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні їх було неправомірно відмовлено, а також не зазначив, чи було неподання цих доказів до суду першої інстанції зумовлено поважними причинами.

Більш того, апелянт зазначив, що нова картка №967022 з продовженим терміном дії була видана замість старої картки №064225, строк дії якої закінчився 01.10р., при цьому жодного доказу сповіщення або отримання відповідачем цієї нової картки надано не було, доказів того, що B/N 10184446 належить саме ОСОБА_2 надано також не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що надані до апеляційної скарги нові докази не можуть вважатися належними та допустимими, подані апелянтом в порушення діючих норм цивільного процесуального законодавства.

Таким чином, апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи і докази не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький