АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6285/16 Справа № 201/2090/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Дніпро

17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Калиновський А.Б.

при секретарі: Сахарову Д.О. ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною односторонню зміну процентної ставки та зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2016 року позивач звернулася до суду з заявою про визнання недійсною односторонню зміну процентної ставки та зобов'язання до вчинення певних дій.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 03 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № MKMOGL00000249, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти в сумі 35 000,00 доларів США зі сплатою 1,0 % в місяць, що складає 12,00% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом та поверненням не пізніше 02 вересня 2037 року.

Сума щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором складає 378,51 доларів США.

У лютому 2012 року відповідач усно повідомив позивача про зміну відсоткової ставки з 12% річних на 24 % річних.

Листів чи пропозицій щодо зміни процентної ставки банк позивачеві не направляв. Крім того, банк з лютого 2012 року почав нараховувати позивачу щомісяця штрафні санкції - пеню.

Дії відповідача щодо односторонньої зміни процентної ставки з 12 % до 24 % позивач вважав протиправними, просила суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок сплачених позивачем відсотків за користування кредитом за ставкою 12% річних з 01 січня 2012 року, зарахувати сплачені на рівні 24% річних грошові кошти в рахунок погашення кредиту, зобов'язати надати позивачу документи із підтвердженням перерахунку сплачених відсотків за користування кредитом з 01 січня 2012 року за ставкою 12% річних та підтвердження зарахування сплачених на рівні 24 % річних грошових коштів в рахунок погашення кредиту.

Представник відповідача позов не визнав, надав до суду довідку та розрахунок погашення кредиту, відповідно до яких процентна ставка 12% за договором № MKMOGL00000249 від 03 вересня 2007 року станом на 24 червня 2016 року не змінювалася, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити вимоги.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 03 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № MKMOGL00000249, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти в сумі 35 000,00 доларів США зі сплатою 1,0 % в місяць, що складає 12,00% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 02 вересня 2037 року повернення; розмір щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором складає 378,51 доларів США.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди( ч. 1 ст. 638 ЦК1 ст. 628 України).

Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються Законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами ( договорами) між клієнтом та банком. Пунктом «Г» ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомній споживачу, у письмовій формі, тип відсоткової ставки. Таке правило встановлено і Правилами надання банками України інформації споживачу, затвердженими постановою Нацбанку України № 168 від 10 травня 2007 року.

щодо умов кредитування та сукупну вартість кредиту.

Позивач зазначав, що з січня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 12% річних на 24% річних.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інакше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

За п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки с недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди с усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. ст. 536, 1054 ЦК України істотною умовою кредитного договору, щодо якої сторони повинні дійти згоди в належній формі, є визначення розміру процентної ставки.

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

В разі недосягнення сторонами кредитного договору згоди у письмовій формі щодо нового розміру відсоткової ставки, умова кредитного договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною ( ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 236 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» № 661-У1 від 12 грудня 2008 року, ч. З ст. 1056-1 ЦК України, яка набрала чинності 9 січня 2009 року, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив, що укладений кредитний договір містить п. 2.3.1, де вказано, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів у разі зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара США до гривні, установленим НБУ на момент укладення договору, а також у разі зміни облікової ставки НБУ.

Умова передбачена п. 2.3.1. кредитного договору про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною з 09 січня 2009 року і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому відсоткова ставка за кредитним договором повинна залишатися без змін до повного виконання всіх умов обома сторонами договору.

Відповідно до наданої представником відповідача довідки від 24 червня 2016 року № 878389 процентна ставка за кредитним договором № MKMOGL00000249 від 03 вересня 2007 року станом на 24 червня 2016 року не змінювалася, залишилася 12,00% річних, як і узгодили сторони (а.с.56).

Представник відповідача заперечував факт підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами за договором № MKMOGL00000249 від 03 вересня 2007 року, про що надав довідку № 878389 та виписку про погашення по кредиту від 23 червня 2016 року, з яких вбачається що банком не було в односторонньому порядку збільшено процентної ставки.

При відмові в позові, суд послався на не надання позивачем доказів про те, що відповідач в односторонньому порядку змінив розмір процентної ставки за користування кредитом.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України).

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Як слідує із матеріалів справи, позивач визначала предметом спору неправильність розрахунків відповідача щомісячних платежів за кредитним договором, зміни відповідачем в односторонньому порядку процентної ставки, необгрунтоване застосування санкцій- нарахування штрафу, визнання правочину нікчемним, зобовязання банку до письмового надання розрахунку заборгованості по всіх позиціях кредитного договору.

Суд, при вирішенні заявленого спору, обмежився розглядом лише вимог стосовно процентної ставки.

В скарзі апелянт посилається на ці обставини та зазначає, що відповідач після розгляду судом вказаної справи, звернувся до Ужгородського міського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з позивача кредитної заборгованості, зазначивши в розрахунках за період з грудня 2011 до грудень 2015 року процентну ставку не 12% , а 20,15 %.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 10, 213-215 ЦПК України був зобов'язаний вжити передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки і сприяти у здійсненні цих прав, перевірити і оцінити поряд з іншими доказами пояснення сторін, обґрунтовуючи рішення відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні, навести докази, на підставі яких ті чи інші докази були відхилені за кожною із заявлених вимог.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом належно не встановлено предмет та правові підстави заявлених вимог не надано роз'яснень позивачу стосовно призначення судово-економічної екпертизи на виконання вимог ст.59 ЦПК України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Постановлюючи рішення, суд не встановив фактичні обставини по справі, порушив норми процесуального та матеріального закону, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового- відмови у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною односторонню зміну процентної ставки та зобов'язання до вчинення певних дій - скасувати, в позовних вимогах - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Деркач Н.М.

Калиновський А.Б.

.