Справа № 303/1734/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина М.М.,

суддів - Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності, виділ часток в натурі та поділ земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності, виділ часток в натурі та поділ земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що 10.09.2013 року на підставі договору дарування часток домоволодіння, укладеного з ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О., позивачі набули право власності на 8/24 часток домоволодіння АДРЕСА_1, кожен по 4/24 частки. Домоволодіння АДРЕСА_1 розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,4556 га.

На момент укладення вищевказаного договору позивачам не повідомили, що земельна ділянка під даним домоволодінням уже приватизована.

Після укладення вищевказаного договору дарування, позивачі звернулися до комунального підприємства «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», де їм повідомили, що вищевказана земельна ділянка вже приватизована в т.ч. і колишнім співвласником даного домоволодіння ОСОБА_9, який і відчужив дані 8/24 часток домоволодіння.

Рішенням 30-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 27 березня 2008 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9.

26 травня 2008 року на підставі рішення 30-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 27 березня 2008 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виданий державний акт серія НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Незважаючи на те, що під час відчуження позивачам частки у вищевказаному домоволодінні, попередній власник не уклав з ними договору на відчуження належної йому частини земельної ділянки згідно з нормами чинного законодавства, з моменту укладення вищевказаного договору дарування до позивачів перейшло і право власності на частину даної земельної ділянки.

З моменту переходу до позивачів права власності на 8/24 часток домоволодіння АДРЕСА_1, одночасно припинилося право власності на земельну ділянку, яке належало попередньому власнику, та водночас до позивачів, як до осіб, які набули права власності на 8/24 часток домоволодіння АДРЕСА_1, перейшло право власності на земельну ділянку передану для будівництва та обслуговування даного домоволодіння в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Попереднім власником 8/24 частин вищевказаного домоволодіння був ОСОБА_10, якому дані 8/24 часток домоволодіння належали на підставі договору дарування від 03.05.2013 року, укладеного з ОСОБА_13. Однак, під час укладення договору дарування від 03.05.2013 року попередній власник ОСОБА_13 одночасно із відчуженням належних йому 8/24 часток домоволодіння не відчужив ОСОБА_10 земельну ділянку, передану для будівництва та обслуговування даного домоволодіння.

На момент відчуження ОСОБА_9 8/24 часток домоволодіння АДРЕСА_1, йому згідно з державним актом серія НОМЕР_1 від 26.05.2008 року на праві спільної сумісної власності належала частина земельної ділянки, переданої для будівництва та обслуговування даного домоволодіння.

Під час розгляду справи позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 змінили позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки, змінивши їх на вимогу про виділ у натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8/24 частки земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2, загальною площею 0,4556 га розташованої по АДРЕСА_1 у відповідності до II варіанту розподілу земельної ділянки, запропонованого у висновку № 98 судової інженерно-технічної експертизи від 18 вересня 2015 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з врахуванням змінених позовних вимог задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі по 4/24 (8/24) частки домоволодіння АДРЕСА_1, виділивши у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок позначений на плані під літ. «А», загальною площею 89,40 кв.м., розташований по АДРЕСА_1.

Визначено розмір часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_2, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши: ОСОБА_1 - 4/24 частки, ОСОБА_2 - 4/24 частки.

Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 8/24 частки земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2, загальною площею 0,4556 га, розташованої по АДРЕСА_1 та призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку в частині відмови у виділі саме в натурі ОСОБА_1, ОСОБА_2 8/24 часток земельної ділянки, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просили скасувати рішення у цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення зазначеної позовної вимоги.

У іншій частині рішення суду першої інстанції позивачами не оскаржено.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку в частині позовних вимог про визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_2, загальною площею 0,4556 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши ОСОБА_1 - 4/24 частки, ОСОБА_2 - 4/24 частки та виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 8/24 частки земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просили у цій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 мотивовано тим, що на думку апелянтів, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо виділу 8/24 часток земельної ділянки саме в натурі є незаконним, не обґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновок суду, на підставі якого ухвалено рішення в частині оскаржуваної вимоги, не відповідає обставинам справи, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2015 року було призначено інженерно-технічну експертизу, за результатами якої було складено Висновок №98 від 18 вересня 2015 року, у якому експертом встановлено, що виділ в натурі часток співвласників земельної ділянки технічно можливий та запропоновано два варіанти такого виділу. Якщо на думку суду позовна вимога була не чітко і не конкретно сформульована , суд зобов'язаний був таку уточнити. Крім того, на думку апелянтів, не відповідає нормам процесуального права і висновок суду першої інстанції про те, що у випадку виділу 8/24 часток земельної ділянки саме в натурі, суд вийшов би за межі позовних вимог. У зв'язку з вищезазначеним, просять рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у виділі саме в натурі ОСОБА_1, ОСОБА_2 8/24 часток земельної ділянки та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу відповідачів по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 мотивовано тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та виділу позивачам 8/24 частки земельної ділянки є не обґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Розмір земельної ділянки складає 0, 4556 га і є шість співвласників земельної ділянки, тобто кожному із співвласників має належати по 0, 075 га. Суд першої інстанції збільшив частку позивачів у два рази, виділивши їм майже 0, 15 га, які попередньому власнику ОСОБА_9 ніколи не належали. В договорі дарування, укладеному між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 не міститься жодних даних про перехід права власності на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1. У зв'язку з вищезазначеним, просять оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_2, загальною площею 0, 4556 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, визначивши: ОСОБА_1 - 4/24 частки, ОСОБА_2 - 4/24 частки та виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 8/24 частки земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 і в цій частині відмовити в задоволенні позову. В решті рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

У запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з мотивів, викладених у запереченні, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року в частині визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, заслухавши осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга позивачів по справі підлягає відхиленню, а апеляційна скарга відповідачів по справі до часткового задоволення з наступних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частково на підставі ст. ст. 16, 316, 319, 328, 356, 358, 377 ЦК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі на підставі договору дарування набули право на 8/24 часток домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1, яке розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,4556 га., призначеній для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння, а тому позивачам виділено в натурі 4/24 (8/24) часток домоволодіння АДРЕСА_1 житловий будинок на плані під літ. „А" загальною площею 89,40 кв.м., та визначено розмір часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0.456 га землі кожного із позивачів складає 4/24 частки та виділено їм із загальної площі земельної ділянки розміром 0.4556 га - 8/24 частки зазначеної земельної ділянки.

Відмовляючи у частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділ 8/24 часток земельної ділянки в натурі із загальної площі 0.4556 га землі, суд першої інстанції виходив із того, що зазначена позовна вимога є не чіткою і містить відсилання до висновку експерта.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд першої інстанції дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу, згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

На підставі ухвали народного суду м. Мукачево від 29 серпня 1962 року було укладено мирову угоду між співласниками житлового будинку ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про поділ житлового будинку та користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 про те, що в користування ОСОБА_17 переходить житловий будинок позначений літерою „а" і житловий будинок під літ Г, та господарські споруди „ З" і „Д". В користування ОСОБА_18 переходить житловий будинок визначений на плані літ. „Б", а також господ .будівлі літ. „ В" і вбиральня, які розміщені з правої сторони вулиці. Фруктовий сад поділено порівну ОСОБА_17 - ліва сторона, ОСОБА_18 - права сторона від вулиці.

Розподіл між будівлями чітко відображено в листі КУП "Мукачівське МБТІ та "ЕО" від 24 вересня 2013 року №2021.

ОСОБА_17 на підстав договору про відчуження частини домоволодіння на умовах пожиттєвого утримання від 18 березня 1963 року передав у власність ОСОБА_14 - 2/3 ч. ( 2/6 частин домоволодіння. за адресою АДРЕСА_1

ОСОБА_14 була власником 8/24 частин цього ж домоволодіння на підставі договору пожиттєвого утримання від 18 березня 1963 року, укладеного з ОСОБА_17.

Після смерті ОСОБА_18 її частини 1/3 або (4/24) на підставі свідоцтва про право спадщину по закону від 23 березня 1973 року по реєстру №2917 успадкували в рівних долях брат ОСОБА_17 1/24 та сестри ОСОБА_21 1/24 частини, ОСОБА_22 1/24 частини та ОСОБА_23 1/24.

Також після смерті ОСОБА_18 2/6 або (8/24) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 6 березня 1973 року ОСОБА_5 набув право власності на 8/24 житлового будинку.

Відповідачі по справі набули право власності на частки у домоволодінні по АДРЕСА_1, а саме:

Відповідач ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування по реєстру №1073 від 26 лютого 2008 року набула право власності на 1/24 частини у домоволодінні по АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування по реєстру №1073 від 26 лютого 2008 року набув право власності на 2/24 частини у домоволодінні по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування по реєстру №1073 від 26 лютого 2008 року набув право власності на 2/24 частини у домоволодінні по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування по реєстру №1084 від 27 лютого 2008 року набув право власності на 2/24 частини у домоволодінні по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування по реєстру №1084 від 28 грудня 1999 року набув право власності на 5/24 частини у домоволодінні по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого договору пожиттєвого утримання по реєстру №2109 від 18 березня 1963 року набув право власності на 4/24 частини у домоволодінні по АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 набув право власності на 8/24 частин цього ж домоволодіння на підставі договору дарування від 3 липня 1999 року, за яким ОСОБА_14 подарувала йому зазначену частину будинковолодіння.

На підставі рішення 30-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 27 березня 2008 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана у приватну спільну сумісну власність відповідачам по справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9.

26 травня 2008 року на підставі рішення 30-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 27 березня 2008 року відповідачам по справі ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виданий державний акт серія НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

13 березня 2013 року ОСОБА_9 уклав договір дарування, яким відчужив належні йому 8/24 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_13, але не відчужив належну йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.05.2008 року серія НОМЕР_1 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування даного домоволодіння.

03 травня 2013 року ОСОБА_13 уклав договір дарування, відповідно до якого подарував належні йому 8/24 частки вказаного домоволодіння ОСОБА_10.

10 вересня 2013 року ОСОБА_10 уклав договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О., відповідно до якого подарував належні йому 8/24 часток домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Домоволодіння АДРЕСА_1 розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,4556 га., призначеній для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння.

Відповідно до статей 364, 367, ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі.

Відповідно до ст. 368 ЦК України визначено, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків встановлених законом, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, позивачам по справі кожному належало на праві часткової власності по 4/24 частки домоволодіння АДРЕСА_1 рішенням цього суду, дані їм частки у цьому будинковолодінні виділено в натурі, та передано позивачам на праві приватної власності житловий будинок позначений на плані під літерою „ А" загальною площею 89,40 кв. м. за адресою по АДРЕСА_1.

Відповідачам по справі належить право спільної часткової власності у відповідних частках на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,4556 га., призначеній для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння, і відповідачі по справі відповідно до державного акту є співвласниками цієї земельної ділянки у рівних частках .

Отже, відповідач ОСОБА_9 набув право власності на 8/24 частин цього ж домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 3 липня 1999 року, за яким ОСОБА_14 подарувала йому зазначену частину будинковолодіння, а сама ОСОБА_14 була власником 8/24 частин цього ж домоволодіння на підставі договору пожиттєвого утримання від 18 березня 1963 року, укладеного з ОСОБА_17.

На час набуття права власності ОСОБА_14 на 8/24 частин та права власності ОСОБА_9 з цього ж домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 порядок користування земельною ділянкою, був визначений на підставі ухвали народного суду м. Мукачево від 29 серпня 1962 року, який є чинним по теперішній час, оскільки визнається і не опорюється відповідачами, які є співвласники зазначеного домоволодіння та спірної земельної ділянки

Таким чином встановлено, що відповідачі по справі у тому числі і відповідач ОСОБА_9 26 травня 2008 року на підставі державного акту серія НОМЕР_1 набули право спільної часткової власності на земельну ділянку у рівних частках по АДРЕСА_1, розміром 0.4556 га землі.

Матеріалами справи встановлений факт того, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідачу ОСОБА_9 належить право власності на спірну земельну ділянку у рівних частинах із іншими відповідачами по справі, оскільки він відчужуючи належну йому частку ( 8/24 частки) у цьому домоволодінні, належну частку у праві спільної часткової сумісної власності на земельну ділянку не відчужив.

Крім цього, зібраними по справі доказами стверджені факти того, що позивачі набули право власності на житловий будинок, позначений на плані під летерою „А", який розташований на земельній ділянці розміром 0.4556 га землі, і цей порядок користування спірною земельною ділянкою був визначений раніше до набуття права власності, між всіма власниками цієї земельної ділянки (які є відповідачами по справі), частки яких є рівними .

Із змісту п.5.2 договору дарування, на підставі якого позивачі набули право власності на 8/24 часток домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1, стверджується факт того, що домоволодіння, яке дарується за цим договором, розташоване на земельній ділянці, яка перебувала у співвласності дарувальника. Земельній ділянці, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2, обдарованим необхідно із збереження цільового призначення земельної ділянки оформити кожен в своїй частці право на земельну ділянку, на якій розташоване відчужуване домоволодіння, шляхом укладення договору купівлі- продажу, оренди, викупу або іншим способом , передбаченим законодавством України.

Частиною першою ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частина 2 ст. 120 ЗК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття права власності укладення договору дарування 8/24 часток зазначеного домоволодіння від 10 вересня 2013 року) сторонами цього договору було визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правих угоди між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі- продажу, дарування, міни тощо).

Судова колегія, з врахуванням зібраних по справі доказів, з врахуванням п.5.2 цього договору дарування, приходить до висновку, що позивачі, як набувачі права часткової власності на житловий будинок, не набули права власності на земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9, у визначених розмірах державним актом, оскільки цим договором дарування передбачено, що позивачі по справі можуть набути право власності на цю земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі- продажу, оренди , викупу, або іншим способом , передбаченим законодавством України.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що позивачі набули права власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, позначений на плані під літерою „ А" по АДРЕСА_1

За таких обставин, судова колегія вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у частині про визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, та виділ 8/24 часток земельної ділянки в натурі - слід відмовити.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у частині визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, та виділ 8/24 часток земельної ділянки в натурі - скасуванню з ухваленням у цій частині позову нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог позивачів про виділ в натурі по 4/24 (8/24) частки зазначеного домоволодіння - слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - задовольнити частково

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та виділ 8/24 часток земельної ділянки в натурі - скасувати та у цій частині позову відмовити.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: