У х в а л а

5 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про надання згоди на відчуження частини квартири на користь неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за її касаційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

23 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 175 ЦПК України.

На підтвердження підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 24 вересня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження, касаційний суд погодився з висновками судів про те, що укладена між сторонами мирова угода стосується надання згоди на вчинення правочину іншою особою, а не зобов'язання відповідача вчинити правочин, а тому відсутні правові підстави для примусового спонукання відповідача здійснити відчуження частини квартири.

Разом з тим у постанові від 23 вересня 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію щодо застосування статей 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до якої у разі невиконання однією із сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року, суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про надання згоди на відчуження частини квартири на користь неповнолітньої дитини за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін