Справа № 129/2530/16-ц
Провадження по справі № 2/129/783/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої О.В.Бондар,

з участю секретаря Новікової І.М.,

розглянувши без участі сторін та їх представників в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, -

Встановив:

21.09.2019 р. до суду подано цей позов, в якому позивачка просила суд:

- встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1 у порядку спадщини за законом (4 черги) після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер колишній чоловік позивачки ОСОБА_2. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями що розташований в АДРЕСА_1. На день смерті ОСОБА_2 спадкоємці його спадщини за заповітом та за законом відсутні. За життя спадкодавця з 1980 року по 13.06.1997 року позивачка ОСОБА_1 проживала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2

Рішенням Гайсинського районного суду в червні 1997 р. їх шлюб було розірвано, про що є відповідний актовий запис № 101 від 13.06.1997 року по відділу РАЦС Гайсинського РУЮ) та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

У шлюбі позивачки ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився їх спільний син ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року до дня смерті спадкодавця.

У період шлюбу позивачки ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 ними спільно було придбано житловий будинок, а саме 14 січня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу, р/№ 113 де покупцем зазначено ОСОБА_2, тобто вказана нерухомість є спільним майном подружжя, поділ якого не проводився.

Після розірвання їх шлюбу в червні 1997 року позивачка ОСОБА_1 виїхала на роботу за кордон, а після повернення у 1998 року, вона та ОСОБА_2 відновили їх подружні стосунки, проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. спадкодавця ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_2. Однак вони спільно із спадкодавцем підтримували технічний стан спірного житлового будинку, проводили його ремонти, обробляли земельну ділянку прилежну до нього, оскільки у них із спадкоємцем були спільні обов'язки, спільний сімейний бюджет.

Після смерті чоловіка і спадкодавця ОСОБА_2, позивачка самостійно здійснила його поховання, і як єдина спадкоємиця отримала у УПФ у Гайсинському районі Вінницької області допомогу на його поховання, що підтверджується довідкою УПФ у Гайсинському районі № 2015 від 10.08.2016 року.

У встановлений законом 6 місячний строк позивачка звернулась до нотаріуса по місцю смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини, яку не було прийнято, оскільки її нотаріус не визнав законним спадкоємцем спадщини ОСОБА_2, а тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Крім того, право позивачки на 1/2 частину зазначеного будинковолодіння внаслідок права спільної сумісної власності подружжя також не визнається органами, які проводять державну реєстрацію нерухомості.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, проте надала заяву згідно із якою заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 24).

Представник Гайсинської міської ради до суду не з'явився, письмово проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 25, 26).

З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає заявлені вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань.

Доведено, що рішенням Гайсинського районного суду в червні 1997 р. шлюб позивачки ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 було розірвано, про що є відповідний актовий запис № 101 від 13.06.1997 року по відділу РАЦС Гайсинського РУЮ) та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

У період шлюбу позивачки ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 14 січня 1997 року ними спільно було придбано житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 а саме на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу, р/№ 113, де покупцем зазначено ОСОБА_2, тобто вказана нерухомість є спільним майном подружжя, поділ якого не проводився.

Після розірвання їх шлюбу в червні 1997 року позивачка ОСОБА_1 виїхала на роботу за кордон, а після повернення у 1998 року, вона та ОСОБА_2 відновили їх подружні стосунки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права і обов`язки, тобто фактично проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. спадкодавця ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_2, а також спільно із спадкодавцем підтримували технічний стан спірного житлового будинку, проводили його ремонти, обробляли земельну ділянку прилеглу до нього.

Після смерті чоловіка і спадкодавця ОСОБА_2, позивачка самостійно здійснила його поховання, і як єдина спадкоємиця отримала у УПФ у Гайсинському районі Вінницької області допомогу на його поховання, що підтверджується довідкою УПФ у Гайсинському районі № 2015 від 10.08.2016 року.

У встановлений законом 6 місячний строк позивачка звернулась до нотаріуса по місцю смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини, яку не було прийнято нотаріусом, оскільки її не визнали законним спадкоємцем спадщини ОСОБА_2

Право приватної власності позивачки на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1, набуте нею у період шлюбу у шлюбу, який є спільною сумісною власності подружжя, також не визнається органами, які проводять державну реєстрацію нерухомості.

Вказані правовідносини регламентуються:

Чинними на час виникнення правовідносин нормами ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, за якою майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Чинною на даний час ч.1 ст. 60 СК України, згідно із якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч.2 ст.3, ч.2 ст.21 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку мають бути встановленні факти, від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих не майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою і проводиться вона на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і встановлення цього факту має юридичне значення для позивачки, так як дозволяє реалізувати право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, то з метою захисту її права необхідно встановити цей юридичний факт.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу; ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом четвертої черги спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2; вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю більш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а також постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто прийняла його спадщину; протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не заявляла про відмову від спадщини; інших спадкоємців спадщини ОСОБА_2 не має, а право позивачки на спадщину не визнається та вона немає змоги оформити свої права на спадкове майно, то задля захисту її законних спадкових прав та інтересів необхідно рішенням суду визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Оскільки позивачка у період зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_2 з 1980 року по 13.06.1997 рік, набула право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по АДРЕСА_1 так як вказаний житловий будинок є спільним майном подружжя та був придбаний подружжям ОСОБА_2 спільно 14 січня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу; а це право власності позивачки на 1/2 частину житлового будинку не визнається органами, які проводять державну реєстрацію нерухомості, вона не може зареєструвати це право у встановленому законом порядку, то задля захисту її законних прав та інтересів співвласника необхідно рішенням суду визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1 як таке, що було набуте нею внаслідок права спільної сумісної власності подружжя.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

-копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 виданого 25.08.08р. Гайсинським РАЦС (а.с. 8);

-копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_2, виданого Гайсинським РАЦС 13.05.2016 р. (а.с.10);

-копією свідоцтва про смерть сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 серія НОМЕР_3 від 1.07.2008 року (а.с.11);

-копією технічного паспорта на житловий будинок, виданого Тульчинським БТІ 12.02.1992р. по АДРЕСА_1 від 14.01.1997 р. р/№113 серія ААЕ № 193757, де покупець ОСОБА_6 (а.с.а.с. 12-18);

-довідкою УПФ у Гайсинському районі № 2015 від 10.08.16 р. про отримання допомоги на поховання ОСОБА_2 позивачкою (а.с.9);

- копією паспорта позивачки серії НОМЕР_4 виданого Гайсинським РВ УМВС України у Гайсинському районі 27.08.2008 року (а.с.7).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України ,-

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований в АДРЕСА_1 як таке, що було набуте нею внаслідок права спільної сумісної власності подружжя.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: