Справа №522/3075/15-ц
Провадження №2/522/1049/16
УХВАЛА

03 жовтня 2016 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2015 року позивач звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до відповідачів, в якому просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення та стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 грн..

05.08.2016 року позивач подав адресовану суду свою письмову заяву про доповнення із збільшенням позовних вимог, в яких просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення з усіма проживаючими з ними особами; стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; визнати недійсними та скасувати розпорядження органу приватизації від 17.12.2012 року за №219517, свідоцтво про право власності, видане Департаментом міського господарства ОМР від 17.12.2012 року на квартиру АДРЕСА_3; та вселити позивача в квартиру АДРЕСА_4.

Одночасно, в заяві про доповнення із збільшенням позовних вимог позивач просить заборонити відповідачам здійснювати дії на відчуження квартири АДРЕСА_3.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05.09.2016 року клопотання позивача про забезпечення позову залишено буз руху.

30.09.2016 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом заборони будь-кому вчиняти дії по відчуженню квартири АДРЕСА_3, до розгляду цивільної справи по суті.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що йому стало відомо, що відповідачі в спірній квартирі не проживають, а здають її для проживання іншим особам. Крім того, можлива ситуація коли відповідачі вирішать питання відчуження цієї квартири, що може утруднити виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на його користь.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_6, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_6 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Заборонити будь-кому вчиняти дії по відчуженню квартири АДРЕСА_3, до розгляду даної цивільної справи по суті.

Копію ухвали суду для виконання направити до Управління Державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м.Одеса, вул. Черняховського, 6).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко

03.10.2016