У Х В А Л А

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на жилий будинок,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право на Ѕ частку в будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнано будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою таким, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у рівних частках по Ѕ кожному.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року у відкритті касаційного провадження відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 57 та 60 СК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року та 16 грудня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідач не надала доказів того, що спірний будинок був збудований нею за особисті кошти та кошти її батьків. Тому, оскільки спірний будинок збудований сторонами під час шлюбу, то є спільним майном подружжя, частини яких в ньому є рівними.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року, що надана заявником для порівняння, зазначено, що майно фізичної особи - підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності, слід розглядати як його особисту приватну власність.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, що надана заявником як приклад, Верховний Суд України передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції, адже суди не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення.

Таким чином, оскільки у вказаній постанові правові висновки Верховного Суду України та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами, то Верховний Суд України позбавлений можливості установити невідповідність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року викладеним у постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З огляду на наведене, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року та 16 грудня 2015 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на жилий будинок за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк