УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, перевіривши виконання вимог статей 119, 120 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

31 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідачів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Посилається на те, що 01 грудня 2015 року його неправомірно звільнили з роботи. Наказ про звільнення не був погоджений юрисконсультом, тому є незаконним. Зазначає, що процес звільнення є індивідуальний процес, а його було звільнено не конкретною особою, а не уповноваженими на це особами - відповідачами (за виключенням ОСОБА_2, ОСОБА_9), які в цей час знаходились в кабінеті, що є незаконним.

Просить суд поновити його на роботі, стягнути з Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» 17240 гривень 27 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Також просить стягнути по 1000 гривень моральної шкоди з кожного відповідача - фізичної особи.

Позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК, згідно яких позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачем у заяві не викладені обставини, яким він обґрунтовує свої вимоги, щодо підстав, з яких він просить задовольнити позов.

Так, у позовній заяві не викладені обставини чому, з яких правових підстав позивач вважає незаконним наказ про звільнення через відсутність погодження юрисконсульта.

Також не викладено обставини та не зазначені доказів, що підтверджують кожну обставину, стосовно його звільнення одночасно всіма відповідачами у справі за виключенням ОСОБА_2, ОСОБА_9 та чому перебування цих осіб в кабінеті є незаконним.

Порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди, позивач у своїй заяві не навів обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачу слід зазначити, яку саме моральну шкоду завдав йому кожний з відповідачів, в яких діях та в яких саме діях кожного з відповідачів це виразилось.

Позовна заява також не відповідає вимозі ч. 5 ст. 119 ЦПК України, згідно якої до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При зверненні до суду позивач судовий збір не сплатив.

Згідно з п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про поновлення на роботі.

Разом з тим, вимога про стягнення коштів за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, тому від сплати судового збору за цією вимогою позивач не звільнений.

Відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» судовий збір для позовних вимог майнового характеру оплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивачем також заявлено вимоги немайнового характеру, а саме: вимоги про стягнення моральної шкоди з кожного з відповідачів (юридична особа - 3000 гривень, 8 фізичних осіб - по 1000 гривень з кожного), тобто позивачем заявлено 9 вимог немайнового характеру.

Відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» судовий збір для позовних вимог немайнового характеру оплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 487 гривень 20 копійок.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 необхідно сплатити 487 гривень 20 копійок судового збору за вимогу майнового характеру та 4384 гривні 80 копійок судового збору за вимоги немайнового характеру на рахунок № 0010, Банк отримувача: ГУ ДКУ у м. Києві, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код банку отримувача (МФО): 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030001, отримувач коштів: УДКСУ у Солом'янському районі м. Києві.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Вбачається, що вимоги ч. 2 ст. 120 ЦПК України не стосуються подання копій позовної заяви відповідно до кількості відповідачів у справі.

Позивач подав позовну заяву в одному екземплярі, що позбавляє суд можливості відправити її всім учасникам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 119-121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Суддя: