Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Широкової Л.В. Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

за апеляційною скаргою Житомирської міської ради,

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2015 року Житомирська міська рада звернулася до суду із позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га, що знаходиться по провулку 1-ому Кармелюка, 15 в м.Житомирі, з приведенням її у придатний для використання стан, шляхом знесення огорожі. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачем не дотримано межі власної земельної ділянки при будівництві паркану, внаслідок чого самовільно зайнято землі загального користування площею 0,0007 га, що підтверджено матеріалами перевірки Державної інспекції сільського господарства Житомирської області.

Заочним Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2016 року у задоволенні позову Житомирської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Житомирська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник позивача зазначив, що суд не дотримався вимог, передбачених ст. 224 ЦПК України та ухвалив заочне рішення без згоди позивача на проведення заочного розгляду справи. Також, на його думку, судом безпідставно не взято до уваги матеріали перевірки державної інспекції щодо самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки та не враховано, що відповідачем сплачено штраф за відповідне правопорушення та шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Заслухавши представника відповідача, який не визнав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За змістом ст. ст. 5, 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», п.п. 4,5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №459/2011, Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №33/22 від 13.07.2015, проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області, ОСОБА_1 по пров. 1-му Кармелюка, 15 в м.Житомирі не дотримано межі власної земельної ділянки при будівництві паркану, внаслідок чого зайнято землі загального користування (проїзд) площею 0,0007 га. На момент перевірки право власності або користування земельною ділянкою площею 0,0007 га за ОСОБА_1 не зареєстровано. Рішення органу місцевого самоврядування про передачу даної земельної ділянки відповідачу у власність або надання її у користування (оренду) чи іншого вчиненого правочину щодо даної земельної ділянки також відсутні (а.с.4). Згідно акту обстеження земельної ділянки №68/22 від 13.07.2015 та плану земельної ділянки площа, на якій вчинено правопорушення становить 0,0007 га, зазначена земельна ділянка відноситься до комунальної власності (а.с. 8,12).

Цього ж числа Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і видано припис №22/22 про усунення виявленого порушення вимог земельного законодавства щодо самовільного зайняття земельної ділянки (а.с.5, 7).

22.07.2015 постановою №22007 державного інспектора сільського господарства Житомирської області на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що наявний у матеріалах справи акт Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області не є достатнім доказом підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, оскільки не містить відомостей, з яких початкових точок здійснювалось вимірювання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги, Житомирська міська рада надала суду акт обстеження земельної ділянки з її планом на місцевості, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, припис, протокол про адміністративне правопорушення і постанову про накладення адміністративного стягнення. Зазначена перевірка проведена, а документи за її наслідками складені інспекторами Державної інспекції сільського господарства Житомирської області у межах повноважень, визначених ст. 5,6,10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», пунктами 4,5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №459/2011. Крім того, за наслідками перевірки ОСОБА_1 сплатила шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки згідно розрахунку від 21.07.2015 в сумі 70,61 грн. (а.с. 9,11) та сплатила штраф за відповідне правопорушення згідно постанови про накладення адміністративного штрафу в сумі 170 грн. (а.с. 10).

Зазначені докази є належними та допустимими у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України та не спростовані відповідачем і його представником.

Надані до матеріалів справи відповідачем державний акт на право власності на земельну ділянку, план земельної ділянки, угода про порядок використання і розпорядження нею, схема забудови, фото паркану (а.с. 24-31) не можуть свідчити про законність і правомірність володіння земельною ділянкою.

Від проведення судової експертизи в суді апеляційної інстанції на підтвердження заперечень щодо законного використання ОСОБА_1 земельної ділянки та встановлення на ній паркану представник відповідача відмовився.

Його посилання на те, що саме на позивача покладається обовязок доказування є помилковими, оскільки за змістом ст. 60 ЦПК України відповідач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог.

Враховуючи наявність належних та допустимих доказів самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки, яка належить до комунальної власності (землі загального користування), з будівництвом на ній паркану, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з ухваленням нового про зобовязання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га по пров. 1-му Кармелюка, 15 в м. Житомирі та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення огорожі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь Житомирської міської ради понесені судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в загальній сумі 2733,80 грн. (а.с. 1,71).

Слід також зазначити, що судом безпідставно ухвалено заочне рішення, зважаючи на відсутність згоди позивача на проведення заочного розгляду справи (ч. 1 ст. 224 ЦПК України).

Заперечення представника відповідача щодо необхідності закриття провадження у справі у звязку з тим, що позивач не дотримався порядку оскарження заочного рішення до суду першої інстанції не відповідає вимогам ч. 2 ст. 232 ЦПК України, згідно якої позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Житомирської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2016 року скасувати, ухваливши нове про задоволення позову.

Зобовязати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га по пров. 1-му Кармелюка, 15 в м. Житомирі та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення огорожі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської міської ради 2733,80 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: