РІШЕННЯ

іменем України

13 жовтня 2016 року Сватівський районний суд

Луганської області

в складі: головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Фурсовій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,.

встановив:

До суду надійшла вищезазначена заява, в якій зазначено, що 30 листопада 2014 року помер батько заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька заявник отримала лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті. При зверненні до державних установ на підконтрольній території заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подані нею документи, не мають юридичної сили та не створюють правових наслідків, так як видані установами, повноваження яких тимчасово призупинені. Реєстрація факту смерті батька потрібна заявнику для оформлення прав на спадщину за законом, як спадкоємця першої черги.

Заявник у судове засідання не зявився, в своїй заяві просив справу розглянути без його присутності, а заявлені вимоги підтримав повністю.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи без їх участі, просив справу вирішити на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч.2 ст.257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник є дочкою ОСОБА_2, що

підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). 30 листопада 2014 року батько заявника ОСОБА_2 помер, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті, зміст якого підтверджує факт смерті ОСОБА_2 (а.с.4,5). З наданих фотознімків вбачається, що ОСОБА_2 помер 30 листопада 2014 року та похований на кладовищі, з квитанції до прибуткового касового ордера вбачається, що ОСОБА_1 сплатила кошти КП «Ритуальна служба м. Луганська» (а.с.5); з договору на організацію та проведення поховання також вбачається, що ОСОБА_1 було укладено договір з Ритуальним агентством Фенікс на поховання померлого ОСОБА_2 (а.с. 7).

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

З відмови у проведенні державної реєстрації смерті №1847/03-23 від 30.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованим у міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (а.с.11).

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак м. Луганськ Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тому у звязку із тим, що смерть ОСОБА_2 настала в м. Луганськ Луганської області, на території якої, нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим.

Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті та квитанцію до прибуткового касового ордера, договір на організацію та проведення поховання, як докази суд не приймає, але враховує їх зміст, який підтверджує факт смерті ОСОБА_2, також

враховуючи фотознімки з місця поховання ОСОБА_2, де на табличці датується дата смерті, а саме 30.11.2014 року, які підтверджують факт смерті останнього, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 3, 60, 209, 212-215, 234, 256, 257, 259, 294 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, помер в певний час у місті Луганськ, Україна, внаслідок дисцикуляторної енцефалопатії 3 ступеня, наслідків перенесеного інфаркту головного мозку - 30 листопада 2014 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_3