Справа № 381/2123/16-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/5390/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 46 13.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Волохова Л.А.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малополовецької сільської ради про визнання недійсними додатку до рішення сільської ради,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася із позовом, в якому просила визнати недійсним додаток до рішення Малополовецької сільської ради 12 сесії 24 скликання № 11.1-12/24 від 17 березня 2004 року.

Мотивувала позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати, ОСОБА_3, після чого 23 квітня 2013 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та успадкувала земельну ділянку площею 3,6586 га; кадастровий номер - НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малополовецької сільської ради, Фастівського району, Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Фастівською районною державною адміністрацією 13 липня 2005 року на підставі розпорядження № 378 від 16 червня 2005 року.

Зазначає, що 09 липня 2015 року вона отримала повідомлення від державного кадастрового реєстратора про те, що вищевказана спадкова земельна ділянка перетинається з іншою земельною ділянкою, крім того отримала довідку від Малополовецької сільської ради, що за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку (пай) за № НОМЕР_3, однак у додатку до рішення сільської ради, за яким виділявся пай, зазначено, що за ОСОБА_3 закріплена земельна ділянка за № НОМЕР_4, у зв'язку з чим, на її думку, відбулося накладення суміжних земельних ділянок та виникнення цього спору.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, у порушення ст. 10 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки, ОСОБА_3, після чого 23 квітня 2013 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та успадкувала земельну ділянку площею 3,6586 га; кадастровий номер - НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малополовецької сільської ради, Фастівського району, Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Фастівською районною державною адміністрацією 13 липня 2005 року на підставі розпорядження Фастівської РДА № 378 від 16 червня 2005 року (а. с. 7-10).

09 липня 2015 року позивачка отримала повідомлення від державного кадастрового реєстратора про те, що вищевказана земельна ділянка перетинається з іншою земельною ділянкою.

Згідно із довідкою Малополовецької сільської ради № 465 від 25 вересня 2015 року, за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку (пай) за № НОМЕР_3, однак у додатку до рішення сільської ради, за яким виділявся пай, зазначено, що за ОСОБА_3 закріплена земельна ділянка саме за № НОМЕР_4 (а. с. 11, 18).

Виходячи зі змісту довідки архівного сектору Фастівської РДА № 06-03/65 від 06 квітня 2016 року, в документах архівного фонду у протоколі 21 сесії 24 скликання Малополовецької сільської ради наявне лише вищевказане рішення ради «Про виділення земельних часток (паїв) в натурі і виготовлення державного акту на землю» на ім'я ОСОБА_3, однак жодного додатку до цього рішення не зазначено (а. с. 15).

Згідно із частиною третьою статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1та 2 ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 12 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Разом з тим, на думку колегії суддів, позивачкою було обрано неправильний спосіб захисту своїх майнових прав, оскільки у даному випадку скасування додатку до рішення сільської ради не вирішить питання щодо можливого накладення земельних ділянок, що є окремим предметом доказування, а питання наявності помилок у документації, яка стосується земельної ділянки позивачки, вирішується шляхом звернення до відповідних органів державної влади, компетенцію яких суд переймати не може.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, то і не можуть бути підставами для його скасування, через що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: