У Х В А Л А

іменем україни

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

ІваненкоЮ.Г., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа − Радивилівська районна державна нотаріальна контора Рівненської області, про визнання особи такою, що втратила право на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня двоюрідна сестра - ОСОБА_6 Після її смерті вони та ОСОБА_5, яка також є двоюрідною сестрою померлої, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 У подальшому вони, позивачі, отримали свідоцтво про право на спадщину, проте не можуть скористатися своїм правом, оскільки відповідачка не подала нотаріусу документів, що підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, та належним чином не оформила спадщину.

Посилаючись на те, що мати відповідача була усиновлена іншою сім'єю, що за положеннями ч. 1 ст. 232 СК України та ч. 2 ст. 1260 ЦК України виключає можливість спадкування відповідачкою після смерті ОСОБА_6, позивачі просили визнати її такою, що втратила право на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2016 року, провадження у даній справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та того, що у 2009 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зверталися до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення останньої від права на спадкування, посилаючись на ті ж самі обставини, що й у цьому позові, і заочним рішенням Радивільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2009 року, що набрало законної сили, у задоволенні їхнього позову було відмовлено. Отже, вимоги позивачів вже були предметом судового розгляду в іншій справі та щодо них судом ухвалено відповідне рішення.

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно, як двоюрідні брат та сестри померлої.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилались на те, що мати ОСОБА_5 в дитинстві була усиновлена іншою родиною, тому ОСОБА_5 не має права спадкувати після смерті своєї двоюрідної сестри ОСОБА_6, а також на те, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу не надає нотаріусу документів на підтвердження її родинних зв'язків із померлою, що позбавляє їх можливості розпоряджатися спадковим майном.

Суди дійшли передчасного висновку про те, що заочне рішення Радивільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення останньої від права на спадкування після смерті ОСОБА_6, що набрало законної сили, прийняте у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

Так, заочним рішенням Радивільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2009 року, що набрало законної сили, вирішувалось питання усунення ОСОБА_5 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з її усиновленням іншою родиною.

Предметом позову у даній справі є втрата ОСОБА_5 права на спадкування після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_6, у тому числі й у зв'язку з неподанням нотаріусу документів про родинні зв'язки із померлою ОСОБА_6 та неоформленням протягом тривалого часу своїх спадкових прав, що перешкоджає позивачам належним чином здійснювати свої права власності на частину цього майна, а також вимога не про усунення від права на спадкування, а про визнання відповідачки такою, що втратила право на спадкування після смерті ОСОБА_6

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Суди не перевірили посилань позивачів на те, що звертаючись до суду з позовом вперше, вони обґрунтували свої вимоги ст. 232 СК України, а звертаючись до суду повторно вони посилались на ст. ст. 330, 388, 392 ЦК України, главу 86 ЦК України, обґрунтовуючи вимоги захистом своїх прав на майно у зв'язку з неможливістю ним розпоряджатися.

Крім того, доводи судів на те, що позивачі послалися на обставини і норми права, які, на думку суду, не регулюють спірні правовідносини, не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки вони можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову після його розгляду по суті.

За таких обставин, у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України судові рішення не можуть вважатися законними та підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

Ю.Г.Іваненко

І.М.Фаловська