Провадження № 2/522/26/15
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

11 січня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності у звязку із заборгованістю за кредитним договором, за участі третьої особи ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 328 870,38 швейцарських франків за договором про надання споживчого кредиту № 1 від 30.11.2006 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 (Тацина), звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, загальною площею 119,2 кв.м., житловою площею: 77,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності; зобовязати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру; виселити з квартири іпотекодавця ОСОБА_1 (Тацина) та усіх інших мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою, а також стягнути судовий збір. На обґрунтування позову посилався на наступне. Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 30.11.2006 року укладено кредитний договір № 000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику в кредит грошові кошти в розмірі 256 760,0 швейцарських франків з оплатою 7,99 % річних на строк до 30.11.2027 рік.

Представник Державної реєстраційної служби України звернувся до суду із завою про закриття провадження у звязку із тим, що спір у цій частині не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що клопотання про закриття провадженні по справі не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В обгрунтуваяння заявленого клопотання представник третьої особи посилається на ч.2 ст.17 КАС України, згідно із якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

При цьому згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин тощо, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З наведеного правила вбачається, що спір підпадає під адміністративну юрисдикцію в разі наявності спору за вказаними предметами та між вказаними субєктами.

Втім, як вбачається з матеріалів справи між банком та Державною реєстраційною службою України не виникло публічного спору, банк посилається виключно на порушення його цивільних прав, як кредитора у приватних відносинах.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що клопотання про закриття провадження по справі не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України, СУД

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної реєстраційної служби України про закриття провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до Державної реєстраційної служби України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

СУДДЯ

ОСОБА_3