У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О. Нагорняка В.А. Мазур Л.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором від 21 грудня 2006 року про відкриття карткового рахунку.

Позивач посилався на те, що згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав від банку платіжну картку НОМЕР_1, на яку банк перерахував 1 000 грн із сплатою 36 % річних, термін дії картки один рік. Протягом цього року кредитний ліміт був збільшений до 10 000 грн.

Вказував на те, що відповідач протягом 2007 року зняв всі кошти з карткового рахунку, при цьому умови договору не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 липня 2013 року становить 55 959 грн 76 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 12 291 грн 65 коп., 40 527 грн 17 коп. - заборгованість за відсотками, а також штрафні санкції: 500 грн - штраф (фіксована частина) та 2 640 грн 94 коп. - штраф (процентна складова).

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує умови договору, позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитом та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2015 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 21 грудня 2006 року між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку, згідно з яким відповідач отримав від банку платіжну картку НОМЕР_1. Договір складався із заяви позичальника та умов надання банківських послуг і був укладений строком на один рік, після чого пролонгований банком ще на один рік.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, згідно зі ст. 257 ЦК України.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила .

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору про відкриття карткового рахунку припинив свою дію у грудні 2008 року, а фактично, відповідач карткою не користався з червня 2007 року.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом Банк не посилався на поважність причин пропуску строку позовної давності та заяву про поновлення строку не подавав.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. НагорнякВ.А. Мазур Л.М.