Справа № 211/523/16-ц
Провадження № 2/211/1014/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.

при секретарі Ручка М.Л.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання довіреності удаваним правочином,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2016 року ОСОБА_1, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання довіреності удаваним правочином, який в послідуючому уточнила. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 листопада 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено домовленість щодо уповноваження ОСОБА_6 на управління та розпорядження належною ОСОБА_3 житловою квартирою, за адресою: м. Кривому Розі на бульварі Кірова 15/37, та переоформлення житлової квартири на імя ОСОБА_6, у звязку з відбуттям факту купівлі-продажу квартири між сторонами. Така домовленість була досягнута у формі довіреності виданої від ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованої в реєстрі за №6831 від 25.1 1.2003 року, строком на три роки. 08 вересня 2006 року відповідач по справі - ОСОБА_3 видала безстрокову довіреність на імя ОСОБА_6 щодо розпорядження від її імені належною їй квартирою, розташованою в м. Кривий Ріг, бульвар Кірова, 15/37, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №2467. При цьому ОСОБА_6 було сплачено ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 20 000, 00 грн. за фактичне здійснення купівлі ним вказаної у довіреності квартири. У звязку з чим, на думку позивача, можна вважати, що між ОСОБА_6 та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, у формі довіреність, яка покупцем видана виключно із метою приховання договору купівлі-продажу для уникнення сплати державного мита. З 2003 року у спадковій квартирі мешкав ОСОБА_6, та був зареєстрований в ній. 02.09.2015 року ОСОБА_6 помер, про що здійснено відповідний актовий запис Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за № 956. У звязку з раптовою смертю, він не встиг здійснити переоформлення право установчих документів на квартиру на своє імя. Позивач, як законний представник, не відмовлялась від прийняття спадщини своєю малолітньою донькою, а тому вона є такою, що прийняла спадщину. Також, донька ОСОБА_6 - третя особа ОСОБА_7, бажає успадкувати частину майна, яке залишилось після смерті батька, про що звернулась з заявою до приватного нотаріуса Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_6. На підставі заяви ОСОБА_4 нотаріусом Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8 заведено спадкову справу за №12-2015 року від 21.09.2015. ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6 та з 2012 року мешкала разом з батьком за адресою на бульварі Кірова, 15/37 та піклувалась про нього. Після смерті батька по сьогоднішній день мешкає у спадковій квартирі та веде домашнє господарство. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати довіреність посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 08.09.2006 року, зареєстрованої в реєстрі за №2467 - удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину, а саме: договору купівлі-продажу квартири, за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар Кірова б. 15, кв. 37.

У судове засідання сторони та треті особи повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень щодо вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 51, 52, 54, 55, 56, 58, 59, 60, 61, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 78, 79, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 93, 94, 95, 96, 97, 97, 99, 100).

Представник позивача ОСОБА_9 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на уточнених позовних вимогах наполягає ( а.с. 105).

Третя особа ОСОБА_4 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує ( а.с. 102 заява).

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради ОСОБА_10 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 103 заява, а.с. 104 копія довіреності).

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 25 листопада 2003 року ОСОБА_3 довіреністю, зареєстрованою приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 6831, строком на три року уповноважила ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, управляти та розпоряжатися ( у тому числі продати, подарувати, обміняти, заставляти зобов'язуючись порукою) належну їй на праві власності квартирою № 37 в будинку №15 по бульвару Кірова в місті Кривий Ріг за ціною та на умовах на його розсуд; представляти її інтереси у відповідній житлово-експлуатаційній конторі з питань прописки та виписки (реєстрації, зняття з реєстрації) будь-кого на його розсуд, для цого надала йому відповідні права ( а.с. 17 копія довіреності).

08 вересня 2006 року ОСОБА_3 довіреністю, зареєстрованою приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 2467, безстроково уповноважила ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, управляти та розпоряжатися (у тому числі продати, подарувати, обміняти, заставляти зобов'язуючись порукою) належну їй на праві власності квартирою № 37 в будинку №15 по бульвару Кірова в місті Кривий Ріг за ціною та на умовах на його розсуд; представляти її інтереси у відповідній житлово-експлуатаційній конторі з питань прописки та виписки (реєстрації, зняття з реєстрації) будь-кого на його розсуд, для цого надала йому відповідні права ( а.с. 18 копія довіреності).

02 вересня 2015 року ОСОБА_6 помер, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 956 ( а.с. 15 копія свідоцтва про смерть, а.с. 16 копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ).

З наданих копій свідоцтв про народження та копії свідоцтва про шлюб слідує, що ДорошенкоВіктор Анатолієвич є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 ( а.с. 9, 11 копії свідоцтва про народження, а.с. 12 копія свідоцтва про шлюб, а.с. 13 копія довідки, а.с. 14 копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

Станом на 29.10.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, який помер 02.09.2015 року зареєстровані за адресою: м. Кривий Ріг, бул. Кірова, 37/15 ( а.с. 23 довідка). З акту слідує також, що ОСОБА_4 проживає за вказаною адресою з 2012 року без реєстрації ( а.с. 24 акт).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить із того, що згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Презумпція правомірності правочину встановлена законодавцем у статті 204 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з нормами глави 16 ЦК України правочин може бути визнано судом недійсним з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до положень ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, до яких відноситься також і договір.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнена згода.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлового будинку ( квартири) та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Крім того, як слідує з положень ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

В той же час згідно зі стст.237, 244, 245 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, грунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Вольова спрямованість правочину характеризує внутрішнє суб'єктивне бажання особи, що реалізується через відповідну об'єктивно виражену форму виявлення (складання заповіту, прийняття спадщини, складання довіреності, підписання договору тощо). У правочині зовнішнє волевиявлення має бути адекватним внутрішній волі особи. Воля особи має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку. Тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії (вчинки) особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено по справі, об'єктом цивільно-правового спору є односторонній правочин довіреність від 08 вересня 2006 року якою відповідач по справі - ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_6 щодо розпорядження від її імені належною їй квартирою, розташованою за адресою: м. Кривий Ріг, бул. Кірова, 15/37, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №2467.

Відповідно до ст. 235 ЦК України, на яку посилалась позивачка в обґрунтування своїх вимог, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З цієї норми необхідно визначити субєктивний склад удаваного правочину, а саме вираз, що його "вчинено сторонами", породжує висновок, що він може бути лише дво або багатостороннім правочином. За удаваним правочином всі сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Довіреність є одностороннім правочином, і відповідно, не може бути удаваним правочином.

Сукупність наявних у справі доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер 02.09.2015 року, не укладався. Тому, з огляду на викладене, посилання на довіреність від 08.09.2006 року, як на удаваний правочин купівлі-продажу квартири, з метою приховання договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та відповідачем, та як на підставу набуття права власності ОСОБА_6 на вищевказану квартиру - є безпідставним.

Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання довіренності, виданої ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 08.09.2006 року, зареєстрованої в реєстрі за №2467, - удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину, а саме: договору купівлі-продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 16, 235, 237, 244, 245, 655, 657 ЦК України, ст.ст.10,11, 59, 60,79,84,88,212 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання довіреності удаваним правочином залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_12