У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28 листопада 1996 року № 75 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки у с. Гранки-Кути для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, та ведення підсобного господарства, площею 0,07 га; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 26 січня 2000 року ОСОБА_5 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,137 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,188 га, розташовану на території с. Гранки-Кути Берездівецької сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121.

Вимоги обгрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, який вона успадкувала після смерті матері. Під час оформлення права власності на земельну ділянку їй стало відомо, що відповідач оформив право власності на суміжну земельну ділянку та 26 січня 2000 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1. Проте в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки відповідача від 17 березня 1998 року невірно вказано одного із суміжних землекористувачів, підписи інших землекористувачів підроблено.

Вказувала, що рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28 листопада 1996 року № 75 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_5 зазначеної земельної ділянки та державний акт на право приватної власності на землю суперечать діючому на той час законодавству, оскільки передача земельних ділянок у приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Зазначала, що ОСОБА_5 незаконно оформив своє право власності земельну ділянку.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28 листопада 1996 року № 75 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки в с. Гранки-Кути для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, та ведення підсобного господарства, площею 0,07 га.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 26 січня 2000 року ОСОБА_5, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,137 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,188 га, розташовану на території с. Гранки-Кути Берездівецької сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області «Про передачу земель у приватну власність» від 28 листопада 1996 року № 75 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки в с. Гранки-Кути для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, та ведення підсобного господарства, площею 0,07 га, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Берездівецької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання недійсним державного акта від 26 січня 2000 року скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акта від 26 січня 2000 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволені позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акта від 26 січня 2000 року та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та врахувавши висновки і мотиви, з яких скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року, обґрунтовано виходив із того, що розміри земельних ділянок в державному акті на право приватної власності на землю, виданому ОСОБА_5, вказані у відповідності із планово-картографічними матеріалами, що узгоджується з положеннями ст. 55 Закону України «Про землеустрій» та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, яка не передбачає підстав для відмови у видачі державного акта на землю за відсутності узгодження меж.

З огляду на вказані обставини апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним державного акта від 26 січня 2000 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська