У Х В А Л А

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Галина Іванівна, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 9 лютого 2016 року Житомирської області від 23 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 9 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за вказаним позовом з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини першої статті 225, статті 1257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування заяви ОСОБА_3 надала ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, 6 і 20 квітня та 16 травня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_3 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 25 квітня 2016 року, про перегляд якої порушує питання ОСОБА_3, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав, передбачених нормами частини першої статті 225 ЦК України, для визнання недійсним заповіту з урахуванням наявних у справі доказів, зокрема, висновку експертизи, який не є категоричним і ґрунтується на припущеннях, про те, що заповідач не могла в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними під час складання заповіту.

Разом із тим в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, наданій заявницею для порівняння, касаційний суд указав на те, що суди дійшли помилкового висновку про визнання заповіту недійсним, оскільки проведеною у справі судовою експертизою не було зроблено висновку про абсолютну неспроможність померлого в момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що він не міг повною мірою усвідомлювати (розуміти) значення своїх дій та керувати ними; при цьому касаційний суд скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав допущення судами порушень норм ЦПК України, зокрема, неповного встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року, наданою заявницею для порівняння, касаційний суд залишив без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, зазначивши про правильність їх висновку про наявність правових підстав для визнання заповіту недійсним відповідно до частини першої статті 225 ЦК України з огляду на те, що експертизою у справі зроблено висновок про абсолютну неспроможність в момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналогічний висновок міститься й в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, указав на правильність дослідження ними висновку судової експертизи про визначення стану особи саме на момент складання заповіту.

Отже, порівняння наведених судових рішень суду касаційної інстанції, наданих заявницею для порівняння, із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Галина Іванівна, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук