Справа № 461/5297/16 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/5995/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ванівського О.М., Берези В.І.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми авансу, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2016 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5, - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2, просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано висновки про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не наведено жодних мотивів, чому суд відхиляє доводи заявника про забезпечення позову, що є грубим порушенням норм процесуального права. Апелянт вважає, що суд не міг відмовляти в задоволенні заяви про забезпечення позову на тій підставі, що не подано доказів в підтвердження обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки умовою забезпечення позову є лише саме припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також те, що майно може бути реалізоване на момент виконання рішення суду. Вказує, що необхідність забезпечення позову обумовлена тим, що єдиним відомим заявнику майном, яке належить на праві власності відповідачу і за рахунок якого може в майбутньому бути виконане рішення суду про стягнення суми авансу в розмірі 15000 доларів США, що еквівалентно 372756 грн. 14 коп., є вказаний вище житловий будинок, який відповідач ОСОБА_5 має реальну можливість відчужити з метою ухилення від повернення отриманих в рахунок авансу коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 152 ЦПК України, серед яких є, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору в даній справі є грошові кошти в сумі 372756 грн. 14 коп., які позивачем були передані відповідачу, як аванс за придбання в майбутньому будинку, і які він просить стягнути з відповідача, оскільки з наведених в позовній заяві причин купувати цей будинок не хоче.

Отже, предметом спору не є будинок, на який заявник просить накласти арешт.

Крім того, як правильно вказав суд першої інстанції, доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову без накладення арешту на будинок стороною позивача надано не було, як і не було належним чином обґрунтовано відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, оскільки з наданих протилежною стороною письмових документів (а.с.45) встановлено, що вартість будинку станом на 26.07.2016 року становила 1413000 грн., а розмір пред'явлених до відповідача вимог становить 372756 грн. 14 коп., що свідчить також про неспівмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в обраний ним спосіб, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ванівський О.М.

Береза В.І.