Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1257/16-ц
Провадження № 2/553/502/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.08.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі :

головуючого - судді Кононенка С.Д.

при секретарі - Бобильовій А.П.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в зв»язку з навчанням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в зв»язку з навчанням, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2014 року на його користь з твердої грошової суми в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання, а саме до липня 2018 року.

У липні 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, в якому просить припинити стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по виконавчому листу, виданого 13.01.2015 року, згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29.12.2014 року; стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 565 (п'ятсот шістдесят п'ять) гривень, щомісячно, починаючи стягувати від 04.07.2016 року і довічно; опустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою суду від 19.07.2016 року позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька , який потребує матеріальної допомоги, об»єднані в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів в зв»язку з навчанням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача по первісному позову - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти первісного позову заперечував, та просив відмовити в його задоволенні, надавши письмові заперечення проти позову, та зустрічний позов ОСОБА_3 підтримав просив задовольнити його в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється рідним сином відповідача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, видане відділом РАГС Ленінського райвиконкому м.Полтави.

За рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29.12.2014 року, ОСОБА_3 виплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно.

На даний час позивач ОСОБА_1 являється студентом 2 курсу денної форми навчання за контрактом Академії Державної пенітенціарної служби України, вартість за навчання становить 7300 (сім тисяч триста) гривень за навчальний рік, зареєстрований в квартирі матері ОСОБА_4, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Як зазначив у своєму позові за в судовому засіданні ОСОБА_1 під час навчання в м. Чернігів він змушений винаймати квартиру за усною домовленістю, за яку сплачує по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно. Також йому необхідні додаткові кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники та ін., не одружений, не працюючий, оскільки через навчання на денному відділенні не має можливості працевлаштуватись, а відтак і не має самостійного заробітку, тому потребує матеріальної допомоги батьків, а саме батька у більшому розмірі, тому що сплачуваних відповідачем коштів не вистачає для забезпечення всіх потреб пов'язаних з його навчанням. Його мати ОСОБА_4 самостійно утримувати його не має можливості, так як сплачує кошти за його навчання та додаткові витрати в зв'язку з цим та надає кошти на соціально-побутові потреби. Відповідач у добровільному порядку надавати допомогу у розмірі більшому ніж 500 (п'ятсот) гривень відмовляється, на його неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідає та йому не телефонує, що і зумовило його звернення до суду з даною позовною заявою.

Ст. 199 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.3 ст.199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів в разі зміни його матеріального або сімейного стану чи погіршення здоров'я.

Верховним Судом України висловлено таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як зазначив у своєму зустрічному позові відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 з моменту призначення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з його навчанням у нього змінилось матеріальне становище, що пов'язано зі збільшенням витрат, та змінився стан здоров'я. За півтора року, з 2015 р. по 2016 р. у нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок загострення хронічних захворювань та прояву симптомів невиліковних хвороб. Він є непрацездатним пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та отримує невелику пенсію, якої йому не вистачає на задоволення особистих, соціально-побутових потреб та на постійне лікування та придбання ліків. Перебуває на «Д» обліку в лікарні, що підтверджується відповідними довідками лікарів. У зв'язку з погіршенням та критичним станом його здоров'я, наявності хронічних захворювань йому необхідно на лікування та придбання медикаментів витрачати велику суму коштів кожного місяця. Отже, враховуючи суттєві зміни стану здоров'я, що призвело до збільшення грошових витрат як на лікування, так і на придбання ліків, дотримання дієти та виконання інших призначень лікарів, не має можливості надавати матеріальну допомоги своєму повнолітньому синовій, який навчається.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проживає разом з дружиною ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї за його адресою. Факт перебування у шлюбі підтверджую копією свідоцтва про шлюб з ОСОБА_5, яка після одруження взяла його прізвище, дружина відповідача за законом є непрацездатною особою, вона пенсіонер та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією її пенсійного посвідчення. За цей рік, з моменту призначення аліментів на повнолітнього сина, у відповідача суттєво змінилися сімейні життєві обставини. У нього є рідна мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є непрацездатною та пенсіонером за віком, що підтверджується копією паспорту матері та копією її пенсійного посвідчення, копією свідоцтва про народження. Стан здоров'я матері погіршився, у зв'язку з її похилим віком, а тому відповідач здійснює догляд за матір'ю та надає їй матеріальну допомогу, якої вона потребує.

Як зазначив у своєму позові відповідач ОСОБА_3 у нього дуже скрутне матеріальне становище, він не має можливості забезпечити собі належні умови життя та лікування, стан його здоров'я погіршився, тому більше не в змозі виконувати обов'язок щодо утримання повнолітнього сина, навіть, у тому розмірі, що був встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29.12.2014 року, - у розмірі 500 гривень щомісячно, не може надавати матеріальну допомогу та сам потребує матеріальної допомоги на свої потреби та на лікування, тому змушений звертатися з позовними вимогами про припинення та звільнення його від обов'язку сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

На даний час він дійсно намагається виконувати рішення суду від 29.12.2014 року та кожного місяця виплачує аліменти на повнолітнього сина у зв'язку з навчанням у розмірі 500 грн., що підтверджується квитанціями та чеками про перерахунок коштів ОСОБА_1

Як зазначив у судовому засіданні представник відповідач - ОСОБА_3 сплачував аліменти тільки тому, що розуміє, що поки його офіційно не звільнять від сплати аліментів він не має права не виконувати це рішення суду, інакше виникне заборгованість та будуть підстави притягнути його до відповідальності, що для нього є неприпустимим, бо він порядна людина та дотримується вимог закону. Відповідач звернувся до суду з вимогами припинити з нього стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина у зв'язку з навчанням, тому що у нього не має матеріальної можливості виплачувати йому 500 грн. кожного місяці, йому самому потрібні ці кошти на власне забезпечення життєдіяльності та на лікування й придбання медикаментів. У нього є двоє повнолітніх дітей: син. дочка, які є молодими та працездатними, мають освіту та всі можливості для реалізації свого права на працю, соціальні гарантії, які передбачені для молоді. Повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків.

Згідно зі ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч.І ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як зазначив у своєму позові відповідач ОСОБА_3 його повнолітня дочка, ОСОБА_8, добровільно виконує свій обов'язок щодо його утримання та надання йому матеріальної допомоги, вона особисто допомагала йому, купляла ліки або давала кошти па їх придбання приблизно 500 - 600 гривень на місяць. Враховуючи, що вона добровільно та сумлінно виконує свій обов'язок, то позовні вимоги до неї не заявлені.

А його повнолітній син ОСОБА_1 жодного разу йому матеріально не допомагав, хоча сам неофіційно працює у вільний від навчання час, заробляє собі кошти на життя, живе окремо від матері, значить має гроші на самостійне життя та може собі дозволити й квартиру знімати і всі платежі сплачувати, тобто має матеріальну можливість надавати йому кошти на утримання. ОСОБА_1 приховує свої майнові доходи, з метою ухилення від сплати податків від своїх доходів до місцевого та державного бюджету, і йому вигідно працювати неофіційно, що є істотною обставиною, фактично він отримує нерегулярний мінливий дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, відповідач справедливим вважає стягнення аліментів з повнолітнього сина ОСОБА_1 на утримання непрацездатного батька у розмірі 50% від прожиткового мінімуму визначеного законом для непрацездатних осіб. Тому ним пред'явлені позовні вимоги про стягнення з повнолітнього сина аліментів на утримання непрацездатного батька у твердій грошовій формі у розмірі 565 (п'ятсот шістдесят п'ять) гривень, щомісячно.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи.

Крім того, суд також враховує наявність або відсутність доказів, які підтверджують кожну обставину зазначену сторонами під час розгляду справи.

Так, з наданих позивачем по первісному позову документів до позову про зміну розміру аліментів, суд може достовірно встановити те, що умови навчання, вартість навчання, форма навчання, строк навчання, навчальний заклад, місце реєстрації проживання позивача, його сімейний стан та матеріальний стан, стан здоров'я за 1,5 року не змінився. А тому не має підстав для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, які передбачені ст.192 СК України. Так, позивач у позовній заяві стверджує, що надання житла за місцем навчання в Академії державної пенітенціарної служби України не передбачено, та посилається на довідку з місця навчання, яка додана до позову. Однак, у змісті цієї довідки №56 віл 02.03.2016 року відсутні будь-які відомості щодо надання студентам житла на час навчання. Зазначена довідка не є доказом того, що Позивач звертався належним чином з вимогою надати йому житло, та отримав відмову, або що надання житла не передбачено. Такі твердження є лише припущенням позивача.

У позовній заяві зазначено, що позивач ОСОБА_1 під час навчання у м. Чернігів змушений винаймати квартиру за усною домовленістю, за яку сплачує по 500 гривень щомісячно. Проте жодного доказу для підтвердження цих обставин позивачем не надано: адреса проживання у м. Чернігів не зазначена, відсутній договір найму житла, не підтверджені належним чином витрати Позивача. Відповідно до ч.І ст. 811 Цивільного кодексу України договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 158 Житлового Кодексу України договір найму жилого приміщення укладається між власником квартири та наймачем в письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради, або в органі управління, що ним утворюється. Позивач не надав до суду договору найму житла, зареєстрованого належним чином у відповідності до ст.158 ЖК України, тому судом не враховуються зазначені обставини, оскільки згідно з ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач за первісним позовом зазначає, що йому необхідні додаткові кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники та ін.. Проте відповідно до чинного сімейного законодавства батьки не зобов'язані брати участь у додаткових витратах на повнолітнього сина, що викликані особливими обставинами, його розвитком, навчанням та станом здоров'я. Обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину передбачений ст.185 СК України. В статті 201 СК України міститься вичерпний перелік норм Сімейного кодексу, які застосовуються до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітнього дочку, сина, це норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, стаття 185 СК України, яка передбачає участь батьків у додаткових витратах на дитину не застосовується до спірних правовідносин з приводу утримання повнолітнього сина, а тому у батьків не має обов'язку брати участь у додаткових витратах повнолітнього сина.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він не працює через навчання на денному відділенні, і не має можливості працевлаштуватись, тому не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги батьків. Проте ці твердження не відповідають дійсності, тому що факт навчання жодним чином не перешкоджає позивачу влаштуватись на роботу у вільний від навчання час та працювати неповний робочий день.

Факт потреби у матеріальній допомозі позивач жодним належним доказом не підтвердив. Яким чином позивач витрачає кошти, які він отримує від батьків як аліменти у позові не зазначено, тому достовірно не можливо встановити використання одержаних аліментів за їх цільовим призначенням.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в зв»язку з навчанням є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження своїх доводів відповідачем - позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не було надано доказів, які підтверджують розмір отриманих ним доходів, розмір пенсії або інших передбачених законом виплат, які б свідчили про те, що його матеріальне становище погіршилося та він не має можливості сплачувати аліменти за рішенням суду та потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина - ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 185,192, 199,200, 202,203,205 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в зв»язку з навчанням - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. Д. Кононенко