Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2203/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Товянської О.В., Кочетова Л.Г.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК"

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 Просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 10 986,46 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 995 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 5 182,10 грн., заборгованості за пенею та комісією 1 810 грн., штрафу 500 грн. (фіксованої частини) та 499,36 грн. (процентної складової). Свої вимоги банк обґрунтовувало тим, що 28 серпня 2012 року був наданий відповідачу кредит у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання не виконав кредитні кошти не повернув, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість у вищезазначеній сумі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 12 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 2 995 грн. заборгованості за кредитом та 5182,10 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу. Просить рішення в частині зменшення пені та штрафу до нуля скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, зменшуючи заборгованість з пені та штраф до нуля не врахував, що розмір неустойки є меншим за розмір заборгованості за тілом кредиту. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про скрутне матеріальне становище відповідача, на яке посилається суд першої інстанції. Окрім того цивільним законодавством передбачено право суду на зменшення неустойки, а не відмову у її стягненні, а зменшення її розміру до нуля свідчить фактично про відмову у її стягненні, що суперечить вимогам розумності та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги фактично не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом та процентами за користування кредитом, а тому відповідно до принципу диспозитивності апеляційний суд не робить висновків щодо цієї частини.

Посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України, суд першої інстанції зменшив розмір неустойки (пені та штрафу) до нульового показника, врахувавши те, що відповідач має скрутне матеріальне становище.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції у звязку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та неправильним витлумаченням ч.3 ст.551 ЦК України, яка хоч і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, проте її зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене її тлумачення.

Судом установлено, що 28 серпня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві відповідач підтвердив також той факт, що він ознайомився та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.6 зворот).

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази недійсності договору про надання банківських послуг.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.4-5). Отже ОСОБА_1 зобовязання за договором не виконав.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256, у випадку виникнення прострочених зобовязань відповідач зобовязався сплатити банку пеню = пеня (1) + пеня (2), із яких, пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) /30 нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами на пять та більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. (а.с.7).

Відповідно до змісту п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні ОСОБА_1 строків платежів з будь-якого грошового зобовязання, передбаченого договором, він зобовязався сплати банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Проценти на неустойку не повинні нараховуватися.

Пеня за своєю юридичною природою є неустойкою, а тому штраф в частині процентної складової на пеню не повинен нараховуватися відповідно до застережень (вимог) ч.2 ст.550 ЦК України.

За таких обставин належить стягнути з відповідача на корить позивача заборгованість за пенею в сумі 1 810 грн., фіксовану частину штрафу в розмірі 500 грн. та процентну складову штрафу в сумі 408,86 грн. ((2 995 грн. + 5 182,10 грн.) х 5% = 408,86 грн.). Решта частина процентної складової штрафу в сумі 90, 50 грн. не підлягає до задоволення або стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості розмір неустойки (пеня + штраф = 2 718,86 грн.) не перевищив розміру заборгованості за тілом кредиту (2995 грн.), навіть не враховуючи розміру заборгованості за процентами за користування кредитом (5 182,10 грн.), а тому розмір неустойки взагалі не перевищив розміру збитків, навіть не торкаючись категорії значності.

У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання.

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач має скрутне матеріальне становище. Таких доказів не надано й апеляційному суду, а тому рішення в цій частині ґрунтується на припущеннях та неправильному витлумаченні ч.3 ст.551 ЦК України, яка хоч і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, проте через розширене її тлумачення зміст та сутність норми сприйнята неправильно. У матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували інші істотні обставини в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, які б можна було врахувати при зменшенні розміру неустойки. Про час та місце розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлений належним чином, але доказів у спростування доводів апеляційної скарги не надав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені і штрафу та ухвалює в цій частині нове рішення, яким стягує з відповідача на користь банку 1 810 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 408,86 грн. штрафу (процентної складової). У стягненні решти частини процентної складової штрафу в сумі 90,50 грн. відмовляє за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" 1 810 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 408,86 грн. штрафу (процентної складової).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: