Справа № 138/646/13-ц Провадження № 22-ц/772/3215/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 43Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2013 року,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку, посилаючись на те, що 27.05.1971 року помер їх батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в м. Могилів-Подільський вулиця Ватутіна, 89, яку прийняли сторони у позивач та її сестра відповідач у справі. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 3 березня 1973 року сторонам у справі належить житловий будинок № 89 з відповідною часткою надвірних будівель по вул. Ватутіна в м. Могилів-Подільський, вартість якого згідно довідки Могилів-Подільського МБТІ від 28.11.2012 року № 1018 становить 85835 грн. Згідно свідоцтва про право на спадщину позивачу належить частина зазначеного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель вартістю 42917 грн. 50 коп.

У звязку виникненням у сторін неприязних стосунків та небажанням вирішити мирним шляхом питання користування даним житловим будинком, позивач просила ухвалити рішення, яким провести розподіл житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в м. Могилів-Подільський по вулиці Ватутіна, 89, визнавши за нею (ОСОБА_2П.) і відповідачем ОСОБА_3 по 1/2 частині права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Також у своєму позові позивач просила призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, після призначення якої вона уточнить свої позовні вимоги.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2013 року визнано мирову угоду, укладену між позивачем та відповідачем на таких умовах:

1. За позивачем ОСОБА_2 визнається право власності на 47/100 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по вулиці Ватутіна, 109 в м. Могилів-Подільський і складається з однієї житлової кімнати житловою площею 11,45 кв.м., розташованої в будинку літ. «А», прибудови літ. «а2», загальною площею 33, 25 кв.м., 1/2 сараю літ. «Г», 1/2 огорожі 1, 1/2 відмостки І.

2. За відповідачем ОСОБА_3 визнається право власності на 53/100 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по вулиці Ватутіна, 109 в м. Могилів-Подільський і складається з двох житлових кімнат житловою площею 21,45 кв.м., розташованих в будинку літ. «А», веранди літ. «а» загальною площею 27, 15 кв.м., ганку літ. «а1», 100 % погрібу літ. «Б», 1/2 сараю літ «Г», 1/2 огорожі 1, 1/2 відмостки І.

3. Сторони не вимагають грошової компенсації за зменшення долей.

4. Сторони зобовязуються не чинити перешкоди в оформленні права власності на самовільно побудовані приміщення, які перебувають в їхньому фактичному користуванні

5. Сторони стверджують, що цією мировою угодою не порушуються їхні права, щодо розподілу спадкового будинку і претензій матеріального характеру один до одного вони не мають.

6. Кожна із сторін приймає судові витрати на себе.

Зміст ст..205, 206, 175 ЦПК України сторонам розяснено і зрозуміло.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку - закрито

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Також зазначає, що копію даної ухвали суду вона не отримувала та відповідно свою частку в спірному домоволодінні не реєструвала. Вважає, що оскаржувана ухвала порушує її конституційні права, передбачені ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, оскільки судом проведений поділ не тільки спадкового майна померлого батька сторін у справі, а й частини будинку, яка була добудована особисто ОСОБА_3 в якій наразі проживає її донька.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник скаржника відповідача у справі ОСОБА_5 апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач у справі ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали та заперечили проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просили ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду - скасуванню і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвеції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом.

Згідно статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Згідно частин 1,3 статті 206 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Постановляючи ухвалу про визнання між сторонами мирової угоди та закриття у звязку з цим провадження у цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи в судовому засіданні сторони заявили, що вони уклали між собою мирову угоду і просили суд її визнати, а провадження у справі закрити, у звязку з чим суд дійшов висновку, що дану мирову угоду слід визнати частково, оскільки вона не суперечить закону і не порушує інтересів третіх осіб, за виключенням самовільно збудованої житлової прибудови літ. «а3», якою користується позивачка ОСОБА_2 та самовільно збудованої веранди літ. «а4», якою користується відповідачка ОСОБА_3, оскільки самовільні забудови не охороняються законом.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки даний висновок суду є необґрунтованим та передчасним, внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення даного питання.

Як вбачається з матеріалів справи копію ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2013 року відповідач ОСОБА_3 отримала через свого представника ОСОБА_5 лише 23.09.2016 року. Крім того, відповідач переконана про те що оскаржувана ухвала порушує її конституційні права, передбачені ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, оскільки судом проведений поділ не тільки спадкового майна померлого батька сторін у справі, а й частини будинку, яка була добудована нею особисто в якій наразі проживає її донька.

Також встановлено, що судова будівельно-технічна експертиза за клопотанням позивача, викладеним в позовній заяві, не проводилася. Не досліджувалася судом і інвентарна справа на спірне домоволодіння, а тому відповідно судом не встановлено повний обсяг спадкового майна і обсяг самовільно побудованого майна, у звязку з цим судом першої інстанції при постановленні даної ухвали дійшов помилкового висновку про можливість визнання укладеної між сторонами мирової угоди такого змісту та відповідно передчасно закрив провадження у даній справі. Враховуючи викладене колегія суддів переконана, що ухвала суду першої інстанції залишатись в силі не може та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 303, 307, 311, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2013 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_7

Судді : /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: