Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді

ОСОБА_1, при секретарі Азямові Є.М., за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат»

про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_4 просить стягнути з відповідача ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми 50 000, 00 грн., посилаючись на те, що з 07.08.2000 року по 15.08.2013 року працювала на різних посадах в ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат». 05 травня 2005 року, під час роботи на підприємстві відповідача в небезпечних умовах праці отримала трудове каліцтво - рвану рану правої часини обличчя: скроні та вилиці. В звязку з отриманим трудовим каліцтвом їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що в неї погіршився стан здоровя, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки в неї було спотворене обличчя, через що в неї постійно болить голова та загоєні рани, у звязку з чим вона постійно вимушена проходити лікування. Вона постійно відчуває фізичний біль та моральні душевні страждання, через певні фізичні вади обличчя у звязку з травмою, через що вона втратила свою жіночу вроду, її покинув чоловік. Вона не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя (їй важко дитинитись на себе в дзеркало, показуватись на людях). Через травму були порушені її відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені ї плани на подальше життя, через що в неї зявилось почуття тривоги перед майбутнім. Вважає, що відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України, відповідач, як роботодавець, повинен нести відповідальність за спричинену їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду копію паспорту, копію трудової книжки, копію Акту форми Н-5 про розслідування нещасного випадку на виробництві № 5 від 05.05.2005 року, медичні документи різних лікарських закладів.

Представника позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити, зазначивши, що відповідачем у цій справі є саме ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», яке згідно Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», що набрав чинності 01.01.2015 року, повинне нести відповідальність за спричинену позивачу моральну шкоду.

Представник відповідача - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що при прийнятті на роботу позивач ОСОБА_4 була ознайомлена з умовами праці. Нещасний випадок стався з вини виключно позивача. Крім того, на момент настання нещасного випадку діяв Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, що спричинили втрату працездатності», відповідно до якого обовязок по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоровя, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Просила у задоволення позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_4 з 08.07.2000 року по 15.08.2013 року перебувала у трудових правовідносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», де працювала розливальником-загладчиком.

05 травня 2005 року під час виконання трудових обовязків з нею стався нещасний випадок, внаслідок чого вона отримала трудове каліцтво.

Згідно акту про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, форми Н-1 від 10.05.2005р. № 5 та акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 10.05.2005 року № 5, причиною настання нещасного випадку є порушення ОСОБА_4Г п. 3.16 інструкції № 30 з охорони праці для розливальника-загладчика та порушення майстром дільниці дроблення, помолу, пресування ОСОБА_5 п.2.12 посадової інструкції майстра дроблення, помолу, пресування.

Внаслідок трудового каліцтва позивачу ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу ушкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно п 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими актами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчиненні дії, якими заподіяно цю шкоду.

Таким чином, спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватись за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.04.2012 року у справі № 6-26цс12.

З урахуванням вказаних положень правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з наступними змінами (в редакції, яка була чинна на час нещасного випадку), який передбачав обовязок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві виплачувати потерпілому працівнику моральну шкоду за її наявності.

До подібних висновків дійшов також Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 23.12.2015 року у справі за участю відповідача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання».

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача ОСОБА_2 щодо належності відповідача на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», що набрав чинності 01.01.2015 року, оскільки право на звернення з позовом у ОСОБА_4 виникло в 2005 році (в період дії Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»), з позовом остання звернулась в листопаді 2015 року, а зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» набрали чинності з 1 січня 2015 року.

З огляду на зазначене, відсутні правові підставі відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми, відповідачем - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обовязків внаслідок виробничої травми, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Є.Дубовик