У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 жовтня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника позивача Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Самойленко А.О., Коротуна В.М., Мазур Л.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет застави; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_10, товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на транспортний засіб, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»; Товариство) звернулось до суду із данимпозовом, посилаючись на те, що 07 серпня 2013 мiж ТОВ «Порше Мобiлiтi» та ОСОБА_8 укладено кредитний договiр № 50009920, вiдповiдно до умов якого позивач зобов'язався надати кредит у cyмi 118 129 гривень 39 копійок, що еквiвалентно 14 512,21 доларам США на дату укладання договору, строком на 60 мiсяцiв зi змiнною процентною ставкою, з цiльовим призначенням - для придбання автомобiля марки «Volkswagen Polo Sedan», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, а відповідач - прийняти, належним чином використовувати i повернути позивачу кредит у повному обсязi, сплатити проценти за користування кредитом, а також iншi платежi вiдповiдно до умов договору. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено додатковий договір до кредитного договору, який відповідно до загальних умов кредитування, умов кредитного договору має силу поруки для ОСОБА_9 Крім того, 09 серпня 2013 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 07 серпня 2013року № 50009920 між Товариством та ОСОБА_8 укладено договір застави транспортного засобу. 04 серпня 2014 року мiж ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_8 була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, вiдповiдно до умов якої Товариство зобов'язалось надати додатковий кредит у cyмi 54 454 гривні 25 копійок, що еквiвалентно 4 384,40 доларам США на дату укладання договору, строком на 60 мiсяцiв зi змiнною процентною ставкою, з цiльовим призначенням - оплата страхових платежiв згiдно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Посилаючись на те, що з серпня 2014 року ОСОБА_8 не виконує умови кредитного договору щодо оплати щомісячних платежів, унаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 388 362 гривні 61 копійка, у зв'язку з чим приватним нотаріусом розпочато процедуру звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису, однак автомобіль був відчужений ОСОБА_8 - ОСОБА_10, а останній у свою чергу, - ОСОБА_7, без згоди заставодержателя, просив суд вилучити автомобіль на користь Товариства та звернути стягнення на предмет застави для подальшого його продажу з публічних торгів на умовах, визначених договором застави транспортного засобу, а також стягнути передбачений договором застави штраф у розмірі 13 897 гривень 58 копійок. У липні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у грудні 2014 року між ним та ОСОБА_10 Зазначив, що на час постановлення транспортного засобу на облік на ім'я ОСОБА_10, зняття з реєстраційного обліку та отримання довідки-рахунку від 30 листопада 2014 року про продаж автомобіля, даних про наявність обтяжень чи обмежень, у тому числі щодо заборони відчуження в базі даних ДАІ не було, вважає, що набув право власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку, а тому просив визнати за ним право власності на автомобіль «Volkswagen Polo Sedan», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» штраф у сумі 13 897 гривень 58 копійок, а також судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині вiдмови у задоволеннi первісного позову та ухвалено в цiй частині нове рішення. Позов ТОВ «Порше Мобiлiтi» задоволено. В рахунок погашення заборгованостi за кредитним договором № 50009920 вiд 07 серпня 2013 року на суму 388 362 грн 61 коп. звернуто стягнення на предмет застави: транспортний засiб марки VW, модельPolo Sedan, об'єм двигуна 1598 куб. см., 2013 року випуску, заставною вартiстю 138 975,77 грн., який належить на правi власностi ОСОБА_7, шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобiлiтi» та подальшого продажу з публiчних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу вiд 09 серпня 2013 року. Стягнуто солiдарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «Порше Мобiлiтi збитки у розмiрi 12 000 грн., штраф у розмiрi 13 897,58 грн., а всього 25 897, 58 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «Порше Мобiлiтi» судовi витрати у розмiрi 3 462 грн 35 коп. В іншiй частинi рiшення залишено без змiн. Додатковим рішенням апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року викладено резолютивну частину рішення апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року наступного змісту: «Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 50009920 від 07 серпня 2013 року на суму 388 362,61 грн., до якої входить: заборгованість у розмірі 317 005,76 грн., основна сума боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 9 628,02 грн., збитки у розмірі 16 200, 00 грн., штраф у розмірі 24 822, 34 грн., пеню у розмірі 663,89 грн., 3 % річних у розмірі 1 626,75 грн. та інфляційні витрати у розмірі 18 415, 85 грн. - звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см., 2013 року випуску, заставною вартістю 138 975,77 грн., який належить на праві власності ОСОБА_7 шляхом його вилучення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів, встановивши його початкову вартість у сумі 138 975,77 грн. на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50009920 від 09.03.2013 р. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2) та ОСОБА_9 (Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974) збитки у розмірі 12 000 грн., штраф у розмірі 13 897,58 грн., а загалом - 25 897,58 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, (Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974) судові витрати у розмірі 3 462,35 грн. В іншій частині рішення залишено без змін». У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 2013 мiж ТОВ «Порше Мобiлiтi» та ОСОБА_8 укладено кредитний договiр № 50009920, вiдповiдно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у cyмi 118 129 гривень 39 копійок, що еквiвалентно 14 512,21 доларам США на дату укладання договору, строком на 60 мiсяцiв зi змiнною процентною ставкою з цiльовим призначенням - для придбання автомобiля марки «Volkswagen Polo Sedan», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, а відповідач - прийняти, належним чином використовувати i повернути позивачу кредит у повному обсязi, сплатити проценти за користування кредитом, а також iншi платежi вiдповiдно до умов договору. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 07 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено додатковий договір до кредитного договору, який відповідно до загальних умов кредитування, умов кредитного договору має силу поруки для ОСОБА_9 09 серпня 2013 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 07 серпня 2013 року№ 50009920 між Товариством та ОСОБА_8 укладено договір застави транспортного засобу. 12 серпня 2013 року відомості про обтяження транспортного засобу внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 червня 2015 року, що набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму боргу зі сплати кредиту за кредитним договором від 07 серпня 2013 року № 50009920 у розмірі 317 005 гривень 76 копійок, основну суму боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 9 628 гривень 02 копійки, збитки - 16 200 гривень, штраф - 24 822 гривні 34 копійки, пеню - 663 гривні 89 копійок, 3 % річних - 1 626 гривень 75 копійок, інфляційні втрати - 18 415 гривень 85 копійок, всього 388 362 гривні 61 копійку. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.526, 530, 610, ч. 1ст.612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, борг за кредитним договором не погашено, транспортний засіб в порушення п. 2.3 договору застави відчужений боржником без згоди заставодержателя і останнім його власником є відповідач ОСОБА_7 Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон) у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року (справа № 6-7цс13) та від 19 листопада 2014 року (справа № 6-168 цс14). Встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявні відомості про обтяження, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з витребуванням майна у нового власника для забезпечення вимог за рахунок цього майна відповідно до ст. 23 Закону. Крім того, врахувавши, що 07 серпня 2013 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено додатковий договір до кредитного договору, який відповідно до загальних умов кредитування, кредитного договору, має силу поруки для ОСОБА_9, апеляційний суд дійшов правильного висновку про солідарну відповідальність боржника та поручителя на підставі ч. 1 ст. 554 ЦК України. Поряд з цим, дійшовши висновку про порушення ОСОБА_8 п. 2.3 договору щодо заборони без згоди заставодержателя змінювати право власності на предмет застави, апеляційний суд правильно вважав, що відповідно до п. 4.1.2 договору застави з боржника та поручителя підлягає стягненню штраф у розмірі 10 відсотків від вартості автомобіля, яка відповідно до п. 1.1. цього договору становить 138 975 гривень 77 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити. Рішення апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур О