УХВАЛА

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення суми боргу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення права вимоги від 22 квітня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_5 як первісний кредитор передав йому, як новому кредитору право вимоги грошових коштів від ОСОБА_4 у сумі 108 тис. дол. США, який в свою чергу позичив зазначені грошові кошти у ОСОБА_5, про що 14 жовтня 2010 року останньому була видана розписка.

З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 108 тис. дол. США у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на момент ухвалення рішення, а також судовий збір.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив: зобов'язати ОСОБА_3 повернути оригінал боргової розписки на суму 108 тис. дол. США від 14 жовтня 2010 року, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та оригінал правовстановлюючих документів, виданих на ім'я ОСОБА_4, на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1 а саме: рішення Київського районного суду від 26 листопада 2008 року у справі № 2-6842, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 березня 2009 року; вирішити питання про розподіл судових витрат.

У січні 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2016 року, у задоволенні клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу у вказаній справі залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його клопотання та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без задоволення клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2015 року, яка набрала законної сили, була постановлена з приводу спору між іншими сторонами, а саме між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; позивач ОСОБА_3 не був стороною у вказаній справі, а закриття провадження у справі за його позовом обмежить права позивача на розгляд його справи судом.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики від 14 жовтня 2010 року у розмірі 108 тис. дол. США, від якого надалі відмовився, у зв'язку з чим ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2015 року, яка набрала законної сили, провадження у справі за цим позовом було закрито у зв'язку з прийняттям судом відмови ОСОБА_5 від позову, так як спір між ним та ОСОБА_4 було вирішено у позасудовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, на зазначені норми закону уваги не звернув, залишив поза увагою, що ОСОБА_3 є правонаступником ОСОБА_5 в частині, що стосується здійснення прав та обов'язків, які виникли з договору про відступлення права вимоги від 22 квітня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_3 прийняв на себе право вимоги, що належить ОСОБА_5, і став кредитором за борговою розпискою на суму 108 тис. дол. США від 14 жовтня 2010 року, укладеною між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Згідно з ч. 2 ст. 37 ЦПК України, згідно з якою усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 про закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. ст. 37, 179, 206, 212 ЦПК України не надали належної правової оцінки договору про відступлення права вимоги, не з'ясували всіх обставин справи, не перевірили доводи ОСОБА_4 про те, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою ОСОБА_5 від позову, яка постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, висновки про те, що провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу не підлягає закриттю, є передчасними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Ураховуючи, що судами першої й апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, то постановлені у справі ухвали підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик