Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1500/16 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/3832/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Савченко О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту щодо наявності боргу у ОСОБА_5 перед ним за розпискою від 04.03.2010р.

В заяві він указав, що у березні 2010 року передав ОСОБА_5 в борг 5000 доларів США, а ОСОБА_5 зобовязалась за першою його вимогою повернути цю суму, про що позичальницею складено відповідну розписку. У 2016 році ОСОБА_3 мав намір повернути свої кошти, але зясувалось, що в січні 2016 року ОСОБА_5 померла. В заяві, поданій в порядку окремого провадження, просив встановити юридичний факт щодо наявності боргових зобов'язань у ОСОБА_5 в розмірі 5 000 доларів США, який необхідний заявнику для звернення до нотаріальної контори у відповідності зі ст. 1281 ч.2 ЦПК України з вимогою кредитора до спадкоємців померлої.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, щодо наявності боргу в сумі 5000 доларів США у ОСОБА_5, померлої 30.12.2015р., за розпискою від 04.03.2010р. перед ОСОБА_3.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити заяву ОСОБА_3 про встановлення факту наявності боргу без розгляду, розяснивши заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд вважав, що спору про право не мається, оскільки факт наявності боргу ОСОБА_3 необхідно встановити в судовому порядку в окремому провадженні у зв»язку з тим, що без цього факту він позбавлений можливості підтвердити свої вимоги кредитора відповідно до положень ст. 1281 ЦК України, що унеможливить в подальшому використати своє право щодо стягнення боргу в позовному провадженні.

Ці висновки суду колегія вважає такими, що суперечать нормам матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту наявності боргу, ОСОБА_3 вказував, що цей факт слід установити для звернення до нотаріуса з заявою як кредитора до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_5, в чому йому буде відмовлено через відсутність документу про розмір боргу спадкодавця перед ним.

І суд вважав ці доводи обґрунтованими, не звернувши уваги на те, що нотаріус має прийняти заяву кредитора з вимогами до спадкоємців, не зважаючи на відсутність документу про борг. Також суд не зважив на те, що заявник не підтвердив відмову нотаріуса прийняти таку заяву вмотивованою постановою або, принаймні, листом нотаріуса.

Представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду пояснювала з цього приводу, що відомостей про письмову відмову нотаріуса прийняти заяву ОСОБА_3 про борг спадкодавця у неї не мається.

Відтак, вирішення питання в окремому провадженні про встановлення факту наявності боргу спадкодавця є передчасним.

В заяві ОСОБА_3 доводить борг спадкодавця ОСОБА_5, посилаючись на складену особисто нею розписку про отримання від заявника позики в сумі 5000 дол. США, копія якої долучена до матеріалів справи, а оригінал досліджено судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Таким чином, розписка як одна із форм договору позики є самостійним документом, що підтверджує факт вчинення сторонами правочину та наявності боргових відносин щодо позики між сторонами, а отже не потребує звернення до суду з метою підтвердження наявності чи відсутності вказаного факту.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015р. у справі № 6-1967цс15.

Вказаним спростовується висновок суду щодо необхідності встановлення факту наявності боргу в порядку окремого провадження, незалежно від підтвердження цього боргу розпискою спадкодавця.

Крім того, в ході розгляду справи ОСОБА_2 оспорював факт наявності грошової

заборгованості у його матері ОСОБА_5 перед ОСОБА_3, вказував, що за життя вона ніяких розписок нікому не надавала, а також вважав, що між ними як спадкоємцями померлої ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мається спір з цього приводу.

Отже, заперечення спадкоємців про наявність боргу у спадкодавця, оспорювання факту написання ним розписки фактично і свідчить, що між кредитором та спадкоємцями вже на тепер виник спір про право.

Таким чином, суд не міг розглядати цю справу в порядку окремого провадження, а мав у відповідності до вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду, роз»яснивши заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зважаючи на вказане, колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є такою, що підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення у відповідності до вимог ст.. 310 ЦПК України підлягає скасуванню із залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду, якому слід роз»яснити його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2016 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту щодо наявності боргу у ОСОБА_5 перед ним у розмірі 5 000 доларів США - залишити без розгляду.

Роз»яснити заявнику ОСОБА_3 право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_7