Провадження № 2/761/301/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору частково недійсним, відшкодування збитків та припинення дії, яка порушує право, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору частково недійсним, відшкодування збитків та припинення дії, яка порушує право.

Позивач зазначив, що 20 листопада 2006 року між ним та ВАТ КБ «Надра», (перейменоване у ПАТ «КБ «Надра»), було укладено кредитний договір № 173/П/РП/2006-840. На забезпечення кредитного договору укладено договір поруки з ОСОБА_2, мати позивача.

У день оформлення кредитного договору 20 листопада 2006 року сплачено банку комісію 541,87 грн. за видачу кредиту та 2 709,37 грн. за управління кредитом. Згідно умов кредитного договору банк надав позивачу грошові кошти у сумі 42 000 євро з кінцевим терміном на строк до 19 листопада 2036 року зі сплатою 8,5% річних та щомісячною комісією за управління кредитом із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом). Щомісячна сума мінімально необхідного платежу по кредиту складала 460,00 євро.

01.09.2009 року між ним та банком було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, а також здійснено перерахунок по кредиту: за рахунок депозиту поручителя, погашені прострочені платежі та частина строкової заборгованості по кредиту, а щомісячна сума мінімально необхідного платежу зменшена до 316 євро. Окремим пунктом цієї угоди передбачено зменшення відсоткової ставки на 0,25% кожні 6 місяців, починаючи з 01 вересня 2009 р., - за умови виконання позивачем умов кредитного договору.

У травні 2012 р. під час здійснення чергового платежу Банк повідомив про наявність непогашеного боргу по сплаті щомісячної комісії у сумі 485 євро та пеню, розмір якої станом на 07.05.2012 року склав 3,77 євро. У той же день банком стягнуто 262,24 євро замість очікуваних 72,33 євро щодо комісії. Починаючи з травня 2012 року банк без будь-яких письмових попереджень в односторонньому порядку змінив порядок погашення кредиту, відсотків та комісії за управління кредитом. Так само без попереджень та безпідставно банком збільшено залишок позикової заборгованості по кредиту.

Комісія за послуги банку по управлінню кредитом не може оплачуватись у іноземній валюті, оскільки, відповідно до ст. 99 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» грошовою «одиницею і єдиним законним платіжним засобом в Україні є - гривня».

Таким чином, умови кредитного договору про сплату щомісячної комісії є такими, що суперечить актам цивільного законодавства, а тому є недійсними на підставі ст.ст. 203 та 215 Цивільного кодексу України. та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 3.6. Правил затверджених Постановою.

(1.) Враховуючи те, що протягом цього часу банк користувався цими коштами сума вказаного збитку оцінюється у 3 066, 99 євро.

(2.) Крім вказаного, мав місце інший збиток, що пов'язаний з затримкою з вини банку погашення кредиту за рахунок депозиту поручителя у період з 05.03.2009 р. по 01.09.2009 р. Сума вказаного збитку складає 129,07 євро (з розрахунку: 3037,01 х8,5%х 180-360).

У травні 2012 року з боку банку мало місце незаконне, в односторонньому порядку, збільшення ліміту кредитування, всупереч умовам договору та забороні надання кредитів в іноземній валюті, що призвело до незаконного збільшення його зобов'язання на 1 335,17 євро.

(3.) З 01.06. 2012 року по даний час внаслідок нарахованих процентів по 04.08.2014 року завдав позивачу збитки на суму 1584,53 євро.

(4.) А також, банк, як зазначено вище, внаслідок чого станом на 01.08.2014 року ним сплачено на користь банку надлишкових відсотків на суму 446,08 євро

Таким чином, на підставі вище наведених обставин щодо спричинення позивачу шкоди Банком, позивач визначив загальну сума позовних вимог до банку, яка складає: 13 961,81 євро. (а.с. 6)

На підставі викладених доводів та у відповідності до ст.ст. 16, 203, 215, 216, 651 ЦК України та ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просив (а.с. 8):

1. Визнати частково недійсним з моменту укладення кредитний договір в частині сплати щомісячної комісії у вигляді плати за управління кредитом.

2.Стягнути з банку на його користь 13 961 (тринадцять тисяч дев'ятсот шістдесят один) євро 81 євроцент.

3. Припинити дію відсоткової ставки за кредитним договором у розмірі 8,5% (вісім цілих п'ять десятих) проценти річних шляхом її зміни на 8,0% (вісім) процентів річних з моменту прийняття рішення.

4.Стягнути на його користь судовий збір.

У листопаді 2014 року позивач подав уточнені позовні вимоги а.с. 171:

1. Визнати частково недійсним з моменту укладення кредитний договір № 173/П/РП/2006-840 (в електронній системі банку номер договору № 173/П/РП/2006-978 укладений 20 листопада 2006 року у частині сплати щомісячної комісії у вигляді плати за управління кредитом.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 12.803,53 євро, (еквівалент 211.332 грн.)

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» перерахувати 12.803,53 євро, (еквівалент 211.332 грн.) в рахунок погашення тіла кредиту за кредитним договором № 173/П/РП/2006-840 (в електронній системі банку номер договору 173/П/РП/2006-978 укладений 20 листопада 2006 року.

3. Припинити дію відсоткової ставки за кредитним договором № 173/П/РП/2006-840 (в електронній системі банку номер договору 173/П/РП/2006-978 укладений 20 листопада 2006 року у розмірі 8,5% проценти річних шляхом її зміни на 8,0% процентів річних з моменту прийняття рішення. (а.с. 171)

У процесі розгляду справи позивач уточняв позовні вимоги.

У останніх уточненнях позову від 03.06.2015 року позивач просив:

1. Визнати частково недійсним з моменту укладення кредитний договір № 173/П/РП/2006-840 (інший номер цього кредитного договору згідно даних від 14.10.2014 року Лист Начальника Управління СКП ПАТ «КБ банк «Надра») № 173/П/РП/2006-978 укладений 20 листопада 2006 року у частині сплати щомісячної комісії у вигляді плати за управління кредитом.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - 12803,53 євро, що у еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить на дату позову 05.08.2014 року - 211.332,85 грн., які зобов'язати відповідача перерахувати у рахунок погашення тіла кредиту за його кредитним договором № 173/П/РП/2006-840 ((інший номер цього кредитного договору згідно даних від 14.10.2014 року Лист Начальника Управління СКП ПАТ «КБ банк «Надра») № 173/П/РП/2006-978 укладений 20 листопада 2006 року).

3. Припинити дію відсоткової ставки за кредитним договором № 173/П/РП/2006-840 ((інший номер цього кредитного договору згідно даних від 14.10.2014 року Лист Начальника Управління СКП ПАТ «КБ банк «Надра») № 173/П/РП/2006-978) укладений 20 листопада 2006 року) у розмірі 8,5% річних шляхом її зміни на 8,0% процентів річних з моменту прийняття рішення.

У запереченнях відповідача, що надійшли 13.07.2015 року зазначено наступне:

1. щодо спричинення збитків несвоєчасним зарахуванням у рахунок погашення боргу за кредитним договором шляхом зарахування банківського вкладу № 762960, Банк здійснив згідно із умовами кредитного договору, тобто з часу надходження суми для погашення боргу.

2. Що стосується зменшення відсотків річних з 8,5% на 8% за умовами додаткового договору, то позивач не враховує, що ним не були виконані зазначені умови, порушив зобов'язання договору, тому зменшення відсотків не було здійснено.

3. Стосовно недотримання положень ч.5 ст.11 ЗУ « Про захист прав споживачів» стягнення з нього комісійних, то згідно з пп.1.1 Додаткової угоди узгодженої з позивачем, передбачена оплата 0,35% від залишку заборгованості за управління кредитом. Зазначені умови не суперечать ст.627 ЦК України про те, що сторони договори вільні у визначенні умов договору.

4. Крім того, відповідач посилається на пропуск строку позовної давності щодо оспорення дій, які спричинили збитки, які віднесені до 2009 року, а позов пред'явлено у 2014 році.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись, що обставини, викладені у позовних заявах, письмових поясненнях підтверджені матеріалами справи.

Представник відповідача публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надав через загальну канцелярію суду заперечення на позовну заяву.

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, про те що 20 листопада 2006 року позивач ОСОБА_1 уклав з Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», кредитний договір за № 173/П/РП/2006-840 про надання позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 42000,00 євро в порядку і на умовах, визначених вищезазначеним договором. Сторони у п. 1.3.2. договору зазначили, що плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом.

01.09.2009 року між ним та банком було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, а також здійснено перерахунок по кредиту: за рахунок депозиту поручителя, погашені прострочені платежі та частина строкової заборгованості по кредиту, а щомісячна сума мінімально необхідного платежу зменшена до 316 євро. Окремим пунктом цієї угоди передбачено зменшення відсоткової ставки на 0,25% кожні 6 місяців, починаючи з 01 вересня 2009 р., - за умови виконання позивачем умов кредитного договору.

Звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору позивач посилається на те, що п.п. 1.3.2. не відповідає положенням ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так як у травні 2012 р. під час здійснення позивачем чергового платежу Банк повідомив про наявність непогашеного боргу по сплаті щомісячної комісії у сумі 485 євро та пеню, розмір, якої станом на 07.05.2012 року склав 3,77 євро. На думку позивача банком без попередження стягнуто з нього 262,24 євро, замість очікуваних ним 72,33 євро. Позивач зазначив, що банк з травня 2012 року без будь-яких письмових попереджень в односторонньому порядку змінив порядок погашення кредиту, відсотків та комісії за управління кредитом. Так само без попереджень та безпідставно банком збільшено залишок позикової заборгованості по кредиту. Комісія за послуги банку по управлінню кредитом не може оплачуватись у іноземній валюті, оскільки, відповідно до ст. 99 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» грошовою «одиницею і єдиним законним платіжним засобом в Україні є - гривня». Таким чином, як зазначив позивач, умови кредитного договору про сплату щомісячної комісії є такими, що на його думку суперечать актам цивільного законодавства, а тому є недійсними на підставі ст.ст. 203 та 215 Цивільного кодексу України. та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 3.6. Правил затверджених Постановою.

Заперечуючи проти позову стосовно порушення банком ст. ст. 203, 215 ЦК України та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 3.6. Правил затверджених Постановою, представник відповідача посилається на те, що згідно із ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. (ч.2) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. (ч.3).

Пункт 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою.

Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом 6) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. До них належать: - комісії за розрахунково-касове обслуговування клієнтів; - комісії за обслуговування кредитної заборгованості; - комісії за резервування кредитної лінії, яка розраховується на пропорційній часу основі протягом строку дії зобов'язання; - комісією за управління інвестицією, тощо.

За смисловою ознакою виходить, що комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку (управління кредиту).

Станом на день видачі кредиту згідно Кредитного договору Відповідач був публічною фінансовою установою, яка здійснювала кредитування, в т.ч. населення для споживчих потреб.

Умови, що передують укладенню кредитного договору, визначені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також тарифи (комісія) банку були загальновідомою інформацією, яка доносилася до споживачів кредитних коштів за допомогою реклами, ЗМІ, інтернет-ресурсів Відповідача і т. п., а також роз'яснювались менеджером відділення перед укладенням договору.

Позивач, ОСОБА_1, перед укладанням кредитного договору, заповнив та підписав анкету-заяву клієнта на отримання кредиту на купівлю нерухомості. Згідно даної анкети, позивач ознаймлений з умовами кредитування. В тому числі підтвердив свою згоду з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та зобов'язався їх виконувати.

При цьому, п. 2.5. Договору про комплексне банківське обслуговування зазначено, що клієнт доручає, а Банк приймає на себе зобов'язання утримувати комісії, що передбачені умовами та тарифами Банку до відповідних продуктів Банку в безакцептному порядку.

Як зазначено у ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, на час підписання Кредитного договору був дієздатною особою і розумів свої дії. Він мав можливість ознайомитися з усіма умовами Кредитного договору та реалізував своє право підписавши даний договір.

Перед укладенням кредитного договору ОСОБА_1, був ознайомлений із загальними умовами кредитування, погодився на них, наслідком чого, після попереднього ознайомлення позивача із письмовим проектом кредитного договору, стало його укладення.

Процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитору та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Тобто ОСОБА_1, були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили її прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. Укладаючи кредитний договір, вона могла з'ясувати на яких умовах договір укладається, та визначити для себе чи сприймає вона викладені у договорі умови та чи влаштовують її наміри покладені на неї зобов'язання, у тому числі щодо розрахунку за кредит.

Також посилання Позичальника в судовому засіданні на зміну курсу валют, не можуть бути прийняті судом виходячи з наступного: діючим законодавством не передбачений стабільний курс долару США по відношенню до національної валюти України - гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 20.05.1999 р, № 679-ХІV "Про Національний банк України", Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Згідно ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", валютні курси встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України;

Поряд з викладеним, Положенням "Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів", затвердженим Постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 р. визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема, евро установлюється щоденно. Для розрахунку гривні до іноземних валют використовується інформація для котирування іноземних валют станом на останню дату. З викладеного, можна зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, при укладенні Кредитного договору в іноземній валюті (евро) сторони договору як (Позичальник, ОСОБА_1, так і Кредитор) усвідомлювали, що курс національної валюти України - гривні по відношенню до евра не є незмінним, а також, усвідомлювали, що зміна вказаного курсу можливо настане, а тому Позичальник, ОСОБА_1, беручи на себе обов'язки щодо погашення кредиту саме в евро, повинен був передбачити та врахувати можливі зміни, зокрема, - підвищення валютного ризику за Кредитним договором.

Таким чином, суд, досліджуючи обставини справи не встановив визначених ст. 215 ЦК України підстав для визнання недійсності правочину щодо недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

З огляду на викладене кредитний договір, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 відповідає нормам чинного законодавства і підстав, які передбачені ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, для визнання договору недійсним не має. Тобто позивачем не надано доказів стосовно невідповідності змісту правочину Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. При укладенні Кредитного договору не існувало таких обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування ст. ст. 203, 215 ЦК України.

З огляду на викладене та на підставі ст. ст. 192, 203, 215, 216, 524, 533, 627, ч.1 ст.1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору частково недійсним, відшкодування збитків та припинення дії, яка порушує право - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: О.Ф. Малинников