Справа № 569/5424/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Григорчук В.М.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представника КП «Рівненського міського бюро технічної інвентаризації»: Ящука О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання наказу незаконним, скасування наказу та визнання недійсним правовстановлюючого документа на житло, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання наказу незаконним, скасування наказу та визнання недійсним правовстановлюючого документа на житло. З урахуванням заяви про уточнення підстав позову просить визнати незаконним та скасувати в частині наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради за № 668 від 02 грудня 2004 року, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло від 02 грудня 2004 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частки кожному - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 02 грудня 2004 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частки кожному - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4

В обґрунтування позову вказує, що в лютому 2016 року позивач вирішив стати на облік з метою поліпшення своїх житлових умов. Як результат, дізнався проте, що згідно наказу Управління житло-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 02 грудня 2004 року за № 668 було видане свідоцтво про право власності на житло від 02 грудня 2004 року згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частки кожному - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивачу. Натомість позивач, будучи повнолітньою особою на момент приватизації спірної квартири, своєї згоди на її приватизацію не давав, заяву на відповідну приватизацію не подавав. Оскільки, як не мав наміру приватизовувати свою частину квартири, так і фізично був відсутній за місцем подання документів з підстав перебування на строковій військовій службі в місті Києві. Вказує, що при оформленні документів по проведенню приватизації в інтересах позивача діяла мати ОСОБА_6 на підставі довіреності. Проте, така довіреність була посвідчена начальником 30 автомобільної бази Генерального штабу ЗС України, де позивач проходив службу. При цьому, на такій довіреності не вказана дата її вчинення, а з самої довіреності не вбачається, що ОСОБА_4 уповноважив свою матір на приватизацію саме квартири АДРЕСА_1. Таким чином, мати під час приватизації спірної квартири діяла від імені позивача на підставі довіреності, яка немала юридичної сили та в якій не було конкретно зазначено, що позивач уповноважив її діяти в своїх інтересах саме по приватизації квартири АДРЕСА_1. Поряд з тим, особа, яка оформляла приватизаційні документи на спірну квартиру не звернула увагу на такі порушення закону та допустила оформлення приватизації квартири з порушенням закону. Процедура приватизації квартири в якій проживав позивач була порушена, а саме здійснена без його згоди на підставі недійсної (нікчемної) довіреності та попереднього подання відповідної заяви, то вона не може лишатися чинною. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав повністю, з підстав вказаних в заяві про уточнення підстав позову просив їх задовольнити. Суду пояснив, що позивач на момент приватизації перебував на строковій військовій службі в м. Києві, а його мати вчиняла від його імені дії на підставі недійсної довіреності.

Представник відповідача Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позов з урахуванням заяви про уточнення підстав позовуне визнав повністю, суду пояснив, що орган приватизації діяв згідно закону, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Комунального підприємства „Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" Ящук О.В. в судовому засіданні суду пояснив, що в матеріалах інвентаризаційної справи є копія довіреності, яка не містить дати її вчинення та нечітко прописані повноваження.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначили, що, обставини викладені позивачем в позові відповідають дійсності та ними не заперечуються.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_8, представника Комунального підприємства „ Рівненське міське бюро технічної інвентаризації " Ящука О.В., дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені, а тому підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 02 грудня 2004 року на підставі наказу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 668/01 від 02 грудня 2004 року видано свідоцтво про право власності на житло, квартиру АДРЕСА_1 Згідно даного свідоцтва вказана квартира належить на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частки кожному - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивачу ОСОБА_4

Підставою набуття права власності на квартиру була участь ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в приватизації.

Згідно ст. 8 ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну власність за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири.

Позивач участі у приватизації не приймав, своєї згоди на приватизацію не надавав.

Відповідно до довідки про проходження військової служби за №45 від 01 березня 2016 року, ОСОБА_4 в період з 28 квітня 2004 року по 16 липня 2005 року проходив строкову військову службу в місті Києві.

З оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи, вбачається, що із документів на підставі яких було проведено приватизацію наведеного житла, в інтересах позивача діяла мати ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої начальником 30 автомобільної бази Генерального штабу ЗС України, де позивач проходив службу. При цьому, на довіреності не вказана дата її вчинення, а з її тексту не вбачається, що ОСОБА_4 уповноважив свою матір на приватизацію саме квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч. 3 ст. 247 ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, мати позивача ОСОБА_6 під час приватизації спірної квартири діяла від імені позивача на підставі довіреності, яка немала юридичної сили та в якій не було конкретно зазначено, що він уповноважив її діяти в його інтересах саме по приватизації квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів ст. 345 ЦК України фізична особа може набувати право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відтак, право на приватизацію житлового приміщення не може бути нав'язане іншими особами і може бути реалізоване виключно у спосіб передбачений законом.

Оскільки, процедура приватизації квартири в якій проживав позивач була порушена, а саме здійснена без його згоди на підставі недійсної (нікчемної) довіреності та попереднього подання відповідної заяви, то вона не може лишатися чинною.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 14, 15, 16 "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян"затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 p. N 56 (яке діяло на час проведення приватизації), Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані агентства, бюро та інші організації, які виконують покладені на них обов'язки на договірних умовах з органом приватизації. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Даним положенням також передбачається, що квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму, для здійснення приватизації, громадянин звертається в орган приватизації, де отримує для заповнення бланк відповідної заяви (п. 18) та на підприємство, яке обслуговує жилий будинок за довідкою про склад сім'ї та займані приміщення (п. 20). У довідці про склад сім'ї вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним (п. 21). Оформлена заява на приватизацію квартири з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення подаються громадянином до органу приватизації (п. 23).

Позивач ОСОБА_4 на момент приватизації був повнолітнім, і тому мав повну цивільну дієздатність.

Суд вважає, що кожен з повнолітніх членів сім"ї наймача під час приватизації має дати згоду на таку приватизацію. З матеріалів справи вбачається, що позивач згоди на приватизацію не давав, заяву на участь у приватизації не підписував, на момент приватизації проходив строкову військову службу в м. Києві

Оскільки судом встановлено відсутність волевиявлення зі сторони ОСОБА_4 на участь в приватизації, суд вважає, що приватизація квартири АДРЕСА_1 була проведена з порушенням законодавства.

На підставі викладеного, у відповідності ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", „Положення про передачу квартир у власність громадян", ст. ст. 10, 60, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати в частині наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради за № 668 від 02 грудня 2004 року, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло від 02 грудня 2004 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частки кожному - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 02 грудня 2004 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частки кожному - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: