УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЛеванчукаА.О., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в інтересах якого діє ОСОБА_8, третя особа - орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 8 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 30 тис. дол. США зі сплатою 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення до 14 серпня 2017 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 16 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. Оскільки позичальник та майновий поручитель зобов'язання за договорами не виконували, на вимоги банку не реагували, утворилась заборгованість у розмірі 59 313,35 дол. США, що еквівалентно 767 514 грн 74 коп. Ураховуючи наведене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 1 жовтня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2007 року у розмірі 59 313,35 дол. США, що еквівалентно 767 514 грн 74 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Встановлено початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, малолітнього ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_4, які проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному підрозділі державної міграційної служби України. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, малолітнього ОСОБА_9, в інтересах якого діє ОСОБА_8, які проживають у квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 8 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2007 року в розмірі 43 518,55 дол. США, що за курсом 12,94 станом на 30 вересня 2014 року складає 563 130 грн 03 коп., з яких: 26 272,88 дол. США, що еквівалентно 339 971 грн 06 коп. - заборгованість за кредитом, 15265,67 дол. США, що еквівалентно 197 537 грн 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 980 дол. США, що еквівалентно 25 621 грн 20 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 195 607 грн 34 коп., з яких: 167 450 грн 84 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 28 156 грн 50 коп. - штраф (процентна складова), звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 73,20 кв.м, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Встановлено початкову ціну предмету іпотеки згідно Звіту про оцінку майна № 565 від 23 вересня 2015 року, виконаного ТОВ «Подільський експертний центр», у розмірі 448 643 грн. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У задоволенні позову про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також в частині включення до суми заборгованості 12940,56 дол. США пені, 647,04 дол. США штрафу (процентна складова) та 31,29 дол. США штрафу (фіксована частина) відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного рішення апеляційного суду в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Апеляційний суд, вирішуючи спір, виходив із того, що позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, тому наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення указаного боргу.

Оскільки у рішенні суду першої інстанції в порушення ст. 39 Закону України «Про іпотеку» початкової ціни для подальшої реалізації предмета іпотеки не було встановлено, апеляційний суд, встановити початкову ціну предмета іпотеки.

Про необхідність зазначення в рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації зазначено і в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-63цс15, прийнятої в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України.

Згідно з п. 1 Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Відтак, установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню.

Таким чином, апеляційний суд, правильно зазначив у резолютивній частині рішення застереження, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відмовляючи у задоволенні позову про виселення відповідачів із займаного жилого приміщення, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що спірна квартира була придбана відповідачами не за рахунок кредитних коштів, а тому відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 109 ЖК України щодо виселення, без надання їм іншого постійного житла.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 8 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

А.О. Леванчук

В.А.Нагорняк