Справа № 371/379/16-ц Головуючий у І інстанції Гаврищук А. В.
Провадження № 22-ц/780/4561/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 49 17.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Сержанюка А.С.,Сліпченка О.І.

Секретар - Бобко О.В..

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-я особа відділ Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 13 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян ( 17 грн) .

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2007 року зменшено розмір стягуваних аліментів з 1ї3 частини всіх видів заробітку, але не менше оподаткованого мінімуму доходів громадян , до 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначає ОСОБА_2 , відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів , тому станом на 01 березня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 20 164,61 грн .

При цьому позивач зазначає , що за період із 21 жовтня 2013 року по 01 березня 2016 року відповідач сплатив лише 3 443 грн.

Позивач вказувала у позові , що відповідач отримує значні кошти , інших утриманців не має, ігнорує сплату аліментів на утримання сина.

.Позивач просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період із 01 жовтня 2013 року по 01 квітня 2016 року в розмірі 69 681,76 грн відповідно до наданого розрахунку , судові витрати.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови позову , посилаючи на порушенням норм матеріального і процесуального права , ухвалити нове рішення в цій частині яким позов задовольнити, стягнути витрати на правову допомогу 800 грн , та судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 13 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян ( 17 грн)( а.с. 5-6) .

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2007 року зменшено розмір стягуваних аліментів з 1ї3 частини всіх видів заробітку, але не менше оподаткованого мінімуму доходів громадян , до 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 7-8) .

Згідно довідки розрахунку про стан заборгованості по аліментах відділу Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області ( а.с. 9-11) сума заборгованості станом на 01 липня 2014 року- 3 122,98 грн, станом 01 лютого 2015 року - 6 528,98 грн , станом на 01 березня 2016 року - -20 164, 61 грн .

Як видно із довідок , розрахунок за 2016 рік зроблений з урахуванням стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.( а.с. 11), тоді як рішенням від 10 серпня 2007 року розмір аліментів зменшений до 1/4 частини всіх видів заробітку . але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

ОСОБА_3 має дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1( а.с. 84)

- Згідно довідки ПАТ « Миронівське хлібоприймальне підприємство» ОСОБА_3 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років із 21 жотвня 2013 року по 28 червня 2016 року( а.с. 35).

Згідно довідки ПАТ « Миронівський ХПП» , за період із 01 січня по 21 жовтня 2013 року заборгованість по виплаті аліментів у ОСОБА_3 відсутня . Всі платежі були відраховані за місцем роботи , в подальшому виконавчий лист був направлений до виконавчої служби ( а.с. 45, 46)

Згідно довідки відділу ДВС Миронівського районного управління юстиції у Київській області від 16 серпня 2016 року № 2145 заборгованість по аліментах станом на 01 серпня 2016 року складає 16 483 ,63 грн . ( а.с. 83) Разом з тим , як видно із довідки , ОСОБА_3 проводить часткову оплату аліментів .

Відповідно до довідки ПАТ « Миронівський ХПП» ОСОБА_3 надано відпустку із 28 червня 2016 року по 28 червня 2017 року без збереження заробітної плати пор догляду за дитиною.,що потребує домашнього догляду ( а.с. 85)

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення .

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України

( справа № 6-300 цс 16 ) виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З врахуванням вказаної позиції, розрахунок наданий ОСОБА_2 не відповідає дійсному розміру пені, іншого розрахунку позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України суду не наддала.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3

від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 Сімейного Кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Аліменти нараховуються відповідно до вимог ст.. 73 Закону України « Про виконавче провадження», а розмір заборгованості визначається державним виконавцем виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати на підставі відомостей відділу Державної статистики відповідного району Київської області , які надаються щоквартально.

За змістом ст. 197 Сімейного Кодексу України стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення можливе за наявності вини особи у виникненні заборгованості по сплаті аліментів .

Враховуючи матеріальний стан відповідача ОСОБА_3, наявність у нього малолітньої дитини , яка потребує домашнього догляду , у зв»язку з чим він перебуває у відпустці по догляду за дитиною, частково проводить оплату аліментів на користь ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно виходив із того , що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача , що відповідає матеріалам і обставинам справи . а тому висновок про відмову у позові є обгрунтованим .

Доводи апелянта , що суд першої інстанції невірно виходив із того, що перебування відповідача у відпустці по догляду за дитиною позбавляє його від сплати аліментів на іншу дитину є безпідставними , оскільки суд зазначив , що відповідач частково проводить оплату аліментів , і врахував цю обставину при винесенні рішення .

Посилання позивача на ту обставину, що за період із 01 лютого 2015 року по 01 березня 2016 року вона не отримала жодної виплати по аліментах , спростовуються наявною довідкою відділу ДВС Миронівського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 83) , відповідно до якої за цей період позивач отримала 2 000 грн .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст.. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , відповідає фактичним обставинам справи , доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді