Справа №: 705/2089/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: ФОП ОСОБА_2, про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним. У позові посилається на те, що він 09.09.2014 в магазині «Комфорт» за адресою: вул. Р.Чорного, м. Умань Черкаської області, уклав договір споживчого кредиту для купівлі газової плити NORD та пилососа SAMSUNG. ОСОБА_3, який є його сином, був агентом ПАТ «ОТП Банк» і його робоче місце було в названому магазині, переконав, що простіше буде взяти товар у кредит, на що він погодився. ОСОБА_3 як представник ПАТ «ОТП Банк» надав для підписання договір про надання споживчого кредиту позивач підписав пакет документів. Після цього ОСОБА_3 надав йому на руки договір споживчого кредиту на суму 3100 грн. на придбання плити NORD та пилососа SAMSUNG. 29.10.2014, 18.11.2014 та 01.12.2014 він перерахував кошти по кредиту через банк «Фінанси та кредит» та вважав, що кредит сплатив повністю, що підтверджується відповідними квитанціями. У подальшому, починаючи з кінця грудня 2014 року йому почали телефонувати з банку та нагадувати про те, що йому потрібно сплачувати кредит. На його запитання з цього приводу син ОСОБА_3 відповів, що все нормально, можливо щось наплутали в Києві. Від керівника Уманського відділення ОТП Банку дізнався, що на його імя оформлено споживчий кредит № НОМЕР_1 від 09.09.2014 на суму 22 000 грн. на придбання компютера. Також вона надала йому копію договору, який був оформлений 09.09.2014, тобто тим самим числом, яким він оформляв споживчий кредит на придбання газової плити і пилососа. Крім того, керуюча ОТП Банку повідомила, що у кредитного агента ОСОБА_3 оформлено багато кредитів, які мають прострочку і його служба безпеки банку відсторонила від справ. На дзвінки син не відповідав та взагалі перестав з ним спілкуватись. Зважаючи на те, що він не мав наміру укладати договір про отримання споживчого кредиту на придбання компютера, правочин не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, просить суд визнати договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 09.09.2014, що укладений ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1, недійсним.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свою позовну заяву, просив задовольнити її в повному обсязі, дав пояснення, аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Вказав, що в магазині він укладав договір споживчого кредиту на придбання газової плити та пилососа, а договір на придбання компютера не мав наміру укладати ці документи були підсунуті йому на підпис його сином без його відома. Вказав, що компютера в його сімї не має і не було, що підтверджує те, що він ніколи не брав в кредит такий товар як компютер. Його примірника оспорюваного кредитного договору в нього немає.

Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 на тій підставі, що на кредитний договір на придбання персонального компютера був підписаний сторонами, відповідає за своїм змістом і формою вимогам закону, банк виконав свої зобов'язання перерахував кошти за товар продавцю ФОП ОСОБА_2 Позивач не надав доказів, що підпис на договорі не його, або що є передбачена законом підстава для визнання його недійсним. Син позивача ОСОБА_3 дійсно працював в АТ «ОТП Банк» і був вповноважений на укладення договорів споживчого кредитування, та на цей час не працює. Зараз проводиться розслідування з приводу оформлення ним кредитів на родичів, які не сплачуються, по яким надані неправдиві відомості про родичів, дружину. Наданий кредит був частково погашений.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 за його відсутності.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що є дружиною позивача. 09.09.2014 вона була присутня в магазині під час оформлення її чоловіком кредитного договору на придбання товару газової плити та пилососа. Вона з чоловіком не обговорювали питання придбання компютера взагалі, тому ОСОБА_1 не став би підписувати спірного кредитного договору.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши документи, подані сторонами в якості письмових доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи такі обставини і мотиви.

Позивач ОСОБА_1 оспорює дійсність договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 09.09.2014, що укладений між ним і ПАТ «ОТП Банк» про надання кредиту в загальній сумі 21 155 грн. на придбання в продавця фізичної особи підприємця ОСОБА_2 комп'ютера і системного блоку, ціною 22 000 грн., з яких 17 тисяч сплачуються за рахунок кредиту. Ані позивач, ані відповідач не надали суду оригіналу Договору, який оспорюється, а подані ними тексти Договору (а.с. 7-8 та 43-45, відповідно) не відповідають вимогам ст. 61 ЦПК України щодо письмових доказів, оскільки їх відповідність оригіналу не засвідчена в установленому законом порядку вповноваженою особою. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з наданими позивачем суду копіями трьох квитанцій від 29.10.204, від 18.11.2014 і від 01.12.2014 про перерахування коштів від ОСОБА_1 платника ПАТ «ОТП Банк» отримувачу, на які посилався позивач як на доказ сплати коштів за іншим кредитним договором (а.с. 10), кошти за цими квитанціями були перераховані з призначенням платежу «Платіж по кредит.дог.№ ОСОБА_6». Тобто зазначені квитанції підтверджують, що ОСОБА_1 особисто перераховував кошти на виконання кредитного договору №, який він просить визнати недійсним, а не на погашення іншого кредиту, отриманого ним від ПАТ «ОТП Банк» на придбання газової плити і пилососа.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він не мав наміру укладати договір про надання споживчого кредиту на придбання комп'ютера, і що правочин не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, тобто вважає наявними підстави недійсності правочину, що передбачені ч. 3 ст. 203 ЦК України: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; та ч. 5 цієї статті: правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 не оспорював факту підписання оспорюваного кредитного договору № НОМЕР_1 від 09.09.2014, однак не надав суду доказів того, що таке підписання було здійснене в супереч його волі, без його відома в наслідок недобросовісності представника банку кредитного спеціаліста ОСОБА_3, який є сином позивача і який, нібито, ввів його в оману під час підписання іншого кредитного договору від 09.09.2014 на придбання газової плити NORD та пилососа SAMSUNG.

У суді було встановлено, що позивач ОСОБА_1 сплачував кошти на погашення суми кредиту за оспорюваним договором № НОМЕР_1 від 09.09.2014, що спростовує твердження позивача про те, що договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, є недоведеними належними і допустимими доказами, тому позов ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту задоволенню не підлягає

Керуючись ст. 15, 16, 203, 215, 217, 640, 627, 1054 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 64, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк», третя особа: ФОП ОСОБА_2, про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 09.09.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особами, які брали участь у справі, протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов