Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: ОСОБА_1

розглянуши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Літинського районк про встановлення факту родинних відносин; про встановлення факту прийняття спадщини; про встановлення факту належності правовстановлюючого документа; про визнання права на земельну частку (пай).

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Літинського району про встановлення факту родинних відносин; про встановлення факту прийняття спадщини; про встановлення факту належності правовстановлюючого документа; про визнання права на земельну частку (пай). В позові зазначає, що 28.05.2002 року, в с.Микулинцях Літинського району, помер його батько ОСОБА_3 (ОСОБА_4) Селіфонович. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), площею 2,26 га, що знаходиться в межах села Микулинці Літинського району Вінницької області. Однак, позивач не може оформити своє спадкове майно, так як в свідоцтві про смерть батька покійний з невідомих причин записаний "Микола". Помилка була допущена при видачі нового паспорта спадкодавцю, однак він не звернувся у відповідний орган для її виправлення, що потягло неправильний запис його імені в свідоцтві про смерть. Хоча всі інші документи містять правильний запис його імені: «Анатолій». .

Позивач просить також встановити факт прийняття спадщни. Позицію мотивує тим, що він, хоча і не проживав разом з батьком на час відкриття спадщини в одному домогосподарстві, але вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті, так як на протязі шести місяців з дня її відкриття

вступив в управління і володіння спадковим майном. Крім того, ше однією перешкодою в оформленні спадщини є те, що у сертифікаті на земельну частку (пай), який належав спадкодавцеві, серії ВН № 0184265, зареєстрований за № 333 від 24.02.1997 року, який не зберігся на даний час, але з довідки, виданої відділом держгеокадастру вбачається, що він був виданий на ім'я ОСОБА_3 «Анатолія» Ксенофонтовича, персональні дані, які були вказані в сертифікаті, не збігаються з персональними даними спадкодавця, зазначеними в свідоцтві про його смерть, де він записаний під іменем «Микола», в зв'язку з чим необхідно в судовому порядку встановити факт належності даного документа спадкодавцю. Саме через допущену помилку в імені спадкодавця в свідоцтві про його смерть виникає необхідність привести інші документи у відповідність з свідоцтвом про смерть батька. Тобто, встановити факт належності втраченого сертифіката померлій особі. Так як втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), тому позивач також просить визнати за ним право на земельну ділянку. Тому, за зазначених вище обставин, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовільнити.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду пояснили, що ОСОБА_3 (ОСОБА_4) Селіфонович, це одна і таж особа, він є батьком ОСОБА_1. Через плутанину у імені покійного, останній не може оформити спадщину, хоча він фактично вступив в управління та користування майном. Він обробляє земельну ділянку, користується речами покійного.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Літинського району, в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають в повному обсязі та просять задовільнити.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін,покази свідків, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с. 21) свідчить, що ОСОБА_3 помер 28.05.2002 року в с.Микулинцях Літинського району Вінницької області. Із копії свідоцтва про народження (а.с.11) встановлено, що батьком позивача по справі записаний - ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_7, місце народження: с.Микулинці Літинського району. Копія актового запису про встановлення батьківства № 8 від 21 листопада 1974 року (а.с.12) підтверджує, що в даному документі в графі «відомості про батька» записаний ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач в даному документі записаний під прізвищем матері «Гарник», адже як встановлено в судовому засіданні , батьки ОСОБА_1 не перебували в зареєстрованому шлюбі. Крім того, з даного документу вбачається, що покійний записаний батьком позивача на підставі спільної заяви з ОСОБА_7, поданої ними до ОСОБА_2 сільської ради, і він записаний саме під іменем «Анатолій». Із копій листів- відповідей із відділу ДРАЦС Літинського РУЮ (а.с.13-14) встановлено, що в архівах органу ДРАЦС відсутній актовий запис про народження на гр. ОСОБА_3 (ОСОБА_8) Селіфоновича за 1939 рік по виконавчому комітеті ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області. Копія довідки із Державного архіву Вінницької області (а.с.15) свідчить, що книги актових записів про народження громадян по с.Майдан Вінницького району Вінницької області за 1939 рік в архів на зберігання не надходили, тому у них немає можливості видати довідку про народження ОСОБА_3 (ОСОБА_8) Селіфоновича. Виписка з погосподарської книги за 1971-1973 рр. (а.с.16) свідчить, що по особовому рахунку № 64 головою сім'ї значиться ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, її чоловіком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 Довідка видана виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради (а.с.17) підтверджує , що ОСОБА_3, який помер 28.05.2002 р., до дня своєї смерті проживав одиноко за адресою: вул. Комарова, 86 с.Микулинці Літинського району Вінницької області. Інша довідка видана виконкомом ОСОБА_2 сільської ради (а.с.18) свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_3, який помер 28.05.2002 року, на час відкриття спадщини вступив в управління і володіння спадковим майном. Довідка із відділу Держгеокадастру у Літинському районі (а.с.19) підтвержує,що ОСОБА_8 отримав сертифікат на земельну частку (пай) ВН №0184265 в КСП №Дружба№, який зареєстрований за №333 від 02.02.1997 року. Розмір земельної частки (паю) - 2,26 га, грошова оцінка земельної частки складає - 65136 грн. Відповідь нотаріуса (а.с.20) свідчить, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, через відсутність необхідних документів.

Відповідно до ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ППВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " п.7 передбачено , що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

З урахуванням наведеного, враховуючи ідентичність прізвища, та по батькові, місця проживання, дати народження заявника, дати та місця смерті ОСОБА_3 місцязнаходження спадкового майна, а також беручи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для отримання спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в даній частині.

Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у

Відповідно до ППВС України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " п 12. передбачено , що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі,прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові,прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Беручи до уваги вищевикладене, а також ідентичність прізвища та по батькові покійного, місцезнаходження спадковго майна, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім'я ОСОБА_8 дійсно належить ОСОБА_3, який помер 28.05.2002 року.

Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 помер 28.05.2002 року , тому на час відкриття спадщини діяли норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Згідно п.1 ст.549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину ,якщо вступив в управління і володіння спадковим майном.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає достовірно встановленим факт того, що ОСОБА_1 вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті батька ОСОБА_3, а отже він є таким, що фактично прийняв спадщину.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

В підпункті 4.15 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, визначено, що видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що покійний за життя набув права на земельну ділянку,тому наявні усі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1, який є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 права на земельну ділянку.

Керуючись ст..3,10,60, 213-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_3, який помер 28 травня 2002 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 28 травня 2002 р.

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 2, 26 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, серії ВН № 0184265, виданий на ім'я ОСОБА_8, згідно книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по ОСОБА_2 сільській раді, який зареєстрований за № 333 від 02.02.1997 р. належить ОСОБА_3, який помер 28 травня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на земельну частку (пай), розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 28.05.2002 року.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області на протязі 10 днів після проголошення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна