Справа № 236/150/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко О.В

за участю секретаря Плаксіної Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Красний Лиман Донецької області подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

В С Т А Н О В И В:

До Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 з поданням погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, посилаючись на те, що у відділі державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції на виконанні знаходяться виконавчі провадження, щодо примусового виконання рішень Ізюмського міськрайонного суду Харківської області про стягнення на користь ОСОБА_4 коштів на утримання дружини від 26.02.2015 та стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей від 03.03.2015. Боржником рішення суду не виконуються, тому просив заяву задовольнити - обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с.16) в судове засідання не зявилася та надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с 19) ЇЇ неявка не перешкоджає розгляду подання.

Розглянувши доводи подання, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 26.02.2015 та 03.03.2015 Ізюмський міськрайонний суд Харківської області видав виконавчі листи по справі № 623/358/15-ц на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2015, яке набрало законної сили 14.03.2015 та по справі № 623/356/15-ц на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.03.2015, яке набрало законної сили 03.03.2015 ( а.с. 5,6).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 23.06.2015 було відкрите виконавче провадження за № 47940583 за виконавчим документом № 623/356/15-ц про стягнення аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної платні(доходів) щомісячно,починаючи з 26.01.2015 і до повноліття дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 7-8 ).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 23.06.2015 було відкрите виконавче провадження за № 47941071 за виконавчим документом № 623/358/15-ц про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, віку трьох років (а.с 9,10 ).

Вирішуючи питання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною згодою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21.01.1994 року Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами у цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. Зі змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Разом з тим, державним виконавцем при зверненні з поданням до суд не повною мірою обґрунтовані доводи та не встановлено саме ухилення від виконання рішення суду.

Отже з огляду на зазначене словосполучення ухилення від виконання зобовязань покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України та у п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини,які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Саме не виконання боржником самостійно зобовязань, про що вказує державний виконавець в постановах про відкриття виконавчих проваджень, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Старшим державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про те, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -