АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1738/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Кравець В.А., Семенюк Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері», фізична особа-підприємець ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення збитків, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у жовтні 2014 року.

Зазначав, що 07.05.2014 року ним зі складу Київ-3 представництва Логістичної компанії «Делівері» на склад Полтава-1 було відправлено вантаж, а саме: двигун човна Honda BF50, відповідно до квитанції про прийом вантажу № НОМЕР_1, з позначенням у додаткових послугах «Заборона видачі». 19.05.2014 року він звернувся на склад з проханням з'ясувати місцезнаходження вантажу, оскільки отримувач ОСОБА_4 на протязі тижня не зателефонував та умови щодо отримання вантажу не виконав. У зв'язку з неотриманням відповіді, 05.06.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому збитків, завданих внаслідок втрати товару. Оскільки на день подачі позову відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, збитки за втрачений вантаж у розмірі 70 000 грн. не відшкодував, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути солідарно з відповідачів збитки в розмірі 70 000,00 грн, 3 % річних в розмірі 2 185,00 грн., інфляційні збитки в розмірі 37 724,78 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Делівері» є підприємством, що надає транспортно-експедиторські послуги автомобільним транспортом фізичним і юридичним особам - перевезення вантажів зі складу на склад і супровід вантажів. Транспортування вантажів здійснюється підприємством як самостійно, так і за допомогою третіх осіб, залучених ним з метою організації та забезпечення перевезення вантажу.

Згідно Правил транспортування експедирування вантажів, затвердженого Наказом ТОВ «Делівері» № 39 від 20.11.20012 року, ТОВ «Делівері» здійснює транспортне експедирування вантажів у порядку, передбаченому цими Правилами, Законом України «Про транспорт», Законом України «Про дорожній рух», Статутом автомобільного транспорту України, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, ЦК України, ГК України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють транспортно-експедиторську діяльність.

Транспортне експедирування вантажів (багажу) здійснюється на підставі договору на надання транспортно-експедиторських послуг, що укладається між замовником (вантажовідправником, вантажоодержувачем) і експедитором, і (або) заявки вантажовідправника на перевезення вантажу.

Правилами визначено, що експедитор приймає вантаж (багаж) до перевезення на підставі заявки вантажовідправника, якому після прийому вантажу (багажу) надає квитанцію про прийняття вантажу до перевезення, яка є єдиними документом, що підтверджує прийняття вантажу до транспортування. Заявка на транспортне експедирування вантажу залишається у експедитора.

На підставі наказу ТОВ «Делівері» №40-1 від 10.09.2012 року на підприємстві у зв'язку з необхідністю покращенням обслуговування клієнтів була введена послуга «заборона видачі». При обранні клієнтом даної послуги, вартість якої складає 20 грн., видача вантажу буде заблокована до отримання дозволу зі сторони клієнта відправника. На складі відправлення зазначена послуга оформляється на підставі усного замовлення клієнта.

Для зняття заборони видачі клієнту відправнику необхідно надати копію паспорту з листом про зняття заборони. Копія паспорта та лист можуть бути надані відправником на складі особисто або направлені факсом pf номерами складів, вказаних на офіційному сайті ТОВ «Делівері».

Судом також встановлено, що 01.01.2011 року між ТОВ «Делівері» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про співробітництво та організацію взаємовідносин, на підставі якого сторони спільно направляють зусилля на діяльність у сфері здійснення транспортно-експедиторських послуг, співпрацюють та взаємодіють у даній сфері.

10.08.2012 року між ФОП ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхове компанія «Злагода» уклдаено договір доручення на представництво страховика щодо укладення договорів страхування №1724, на підставі якого ОСОБА_3 зобов'язується за винагороду від імені та за рахунок довірителя виконати дії визначені п 1.2 цього договору, а страхова компанія зобов'язується забезпечити повіреного типовими формами договорів страхування та іншими документами, необхідними до виконання повіреним своїх обов'язків за даним договором. До дії, які виконуються повіреним ФОП ОСОБА_3, відноситься, зокрема, укладення договорів страхування відповідно до умов цього договору.

Як вбачається з квитанції про прийняття вантажу № НОМЕР_1 від 07.05.2014 року, 08.05.2014 року від вантажовідправника ОСОБА_2, на адресу одержувача ОСОБА_4, був відправлений вантаж в кількості 1 місця, тип вантажу-багаж, ціна вантажу, зазначена відправником, - 70 000,00 грн., вага 139 кг, об'єм 0,73 м3., з додатковою послугою «Заборона видачі».

Вказаний вантаж був відправлений із складу Київ-3, представництва ТОВ «Делівері», на склад Полтава-1.

Пунктом 6.1 Правил передбачено, що видача вантажу (багажу) проводиться експедитором по електронним актам отримання вантажу (багажу) особам, зазначеним вантажовідправником у квитанції в якості вантажоодержувача, за умови заповнення всіх граф акту, з обов'язковим пред'явленням документа, що посвідчує особу - паспорта або водійського посвідчення, що діють на території України.

Як встановлено судом першої інстанції вантаж було доставлено до складу експедитора в м. Полтава.

У відповідності до вимог наказу ТОВ «Делівері» №10-1 від 10.09.2012 року та додатку до нього №1, після отримання листа разом з копією паспорта відправника ОСОБА_2 про зняття заборони на видачу, вантаж було видано належному отримувачу ОСОБА_4

Згідно Акту отримання багажу багаж було отримано 10.05.2014 року отримувачем ОСОБА_4 на підставі водійського посвідчення серії ІХА №218435, виданого ДАІ ГУ МВС України в м. Полтава 23.05.2002 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування шкоди.

Згідно із ч. 9 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, пошти сталася внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Отже, встановивши, що обов'язок ТОВ «Делівері» щодо перевезення вантажу з м. Києва до м. Полтави було виконано в повному обсязі, вантаж було доставлено та видано належному отримувачу у відповідності до Правил транспортування експедирування вантажів, затвердженого Наказом ТОВ «Делівері» № 39 від 20.11.2012 року та Наказу №40-1 від 10.09.2012 року про запровадження послуги заборона видачі», після одержання письмового дозволу про зняття заборони на видачу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання в апеляційні скарзі на порушення відповідачами вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Так звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідачів збитки, завдані внаслідок втрати товару, що був відправлений зі складу Київ-3, представництва ТОВ «Делівері», на склад Полтава-1. З'ясувавши, що товар не був втрачений, а був доставлений до складу та виданий особі, яка зазначена отримувачем в квитанції про прийняття вантажу № НОМЕР_1 від 07.05.2014 року, суд відмовив у задоволенні позову.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів на підтвердження втрати товару або наявності в діях відповідачів вини при видачі вантажу особі зазначеній як отримувач, позивачем до суду не надано.

Апелянтом також не надано доказів на спростування наявного в матеріалах справи листа разом з копією його паспорта про зняття заборони на видачу багажу.

Зазначаючи про те, що він не направляв копії свого паспорта із зазначенням зняття заборони на видачу, останнім не було надано до суду належних доказів на підтвердження даної обставини.

Згідно ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того колегія суддів враховує, що згідно квитанції № НОМЕР_1 від 07.05.2014 року відправником була сплачена послуга щодо страхування товару, натомість доказів на підтвердження звернення позивача до страхової компанії до суду надано не було.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: