Провадження: 2/522/8147/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 жовтня 2016 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Тарасов А.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 10.10.2016 року звернувся позивач із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, яка була рідною бабусею позивача ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із нею. 03.10.2016 року, до позивача по справі звернувся відповідач, ОСОБА_2, з проханням звільнити квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він є повноправним власником цієї квартири, адже він є спадкоємцем першої черги. Враховуючи те, що позивач здійснював догляд за померлим спадкодавцем, позивач просила змінити черговість одержання прав на спадкування майна померлої, а також надати право одержання спадкування майна померлої разом зі спадкоємцями першої черги.

Крім того, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, згідно якої просив забезпечити позов шляхом: накладання арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; заборони ОСОБА_2 укладати договори оренди стосовно цієї квартири; заборони ОСОБА_2 здійснювати дії щодо виселення ОСОБА_1 та членів її сім'ї зі спірної квартири, зазначаючи що, не вжиття заходів забезпечення позову, зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суддя вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Дійсно, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.03.2005 року, ОСОБА_4 позбавили батьківських прав відносно ОСОБА_1. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2008 року, ОСОБА_5, позбавили батьківських прав відносно ОСОБА_1. Згідно посвідчення № 9 від 03.02.2005 року, виданого Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради, ОСОБА_3, призначена опікуном над ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до довідки №92 від 04.02.2013 року, ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2. На підставі викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем четвертої черги на спадкування,а з огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги на спадкування, суддею встановлено, що між сторонами виник спір щодо черговості у спадкуванні.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування засобів забезпечення позову, суддя також зазначає, що оскільки, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, їх вжиття є таким, що не вирішує справу по суті спору.

Відповідно до ч. 1 п.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладання арешту.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстра прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відповідач по справі ОСОБА_2, є власником частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши вимоги заяви, суддя зазначає, що оскільки предметом спору є спірна квартира, яка перебуває у власності відповідача, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду та стати підставою для включення до складу спірних правовідносин інших осіб, що ускладнить вирішення справи.

При задоволені заяви про забезпечення позову, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши заяву про забезпечення позову в частині накладання арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, суддя зазначає, що вимоги зазначені у заяві про забезпечення позову є співмірними та підлягають задоволенню. Співмірність підтверджується також і тотожністю предмету позову з предметом обтяження.

В частині п. 2 та п. 3 в прохальній частині заяви про забезпечення позову, суддя вважає що, на цій стадії процесу, неможливо однозначно встановити факт порушення прав позивача, тому з огляду на принципи дотримання балансу прав та інтересів, між позивачем який дійсно має право на виконання рішення суду та відповідачем, щодо непорушності права приватної власності, суд вважає що забезпечення позову у такий спосіб є передчасним.

За таких обставин, суддя вважає за доцільне задовольнити заяву про забезпечення доказів частково.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред'явлення ухвали до виконання становить один рік, який обчислюється з наступного дня після її постановлення, тобто з «13» жовтня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.В. Тарасов

12.10.2016