Справа № 754/4887/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне рішення )

"21" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі: 35716,24 гривень, з яких: тіло кредиту - 21713,71 гривень, відсотки - 3188,04 гривень, пеня - 10207,45 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 607,04 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 1378,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 642-100/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16097,00 доларів США з розрахунку в розмірі 10,99% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 03 квітня 2008 року по 02 квітня 2015 року. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується поруками, відповідно до укладених договір поруки № 642-100/Zфпор-08 від 03 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий ОСОБА_3» та ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_1 (боржник); згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 642-100/ФКВ-08 від 03 квітня 2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) ОСОБА_4 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_3 замінює Укпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 642-100/ФКВ-08 від 03 квітня 2008 року. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 29 березня 2016 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 35716,24 гривень, з яких: тіло кредиту - 21713,71 гривень, відсотки - 3188,04 гривень, пеня - 10207,45 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 607,04 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання, в якому просив справу розглядати за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення на користь банку не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з′явилися, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 642-100/ФКВ-08, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту - 16 097 доларів США 00 центів; строк кредитування - 84 місяців; дата повернення кредиту - 02 квітня 2015 року; мета кредитування - придбання автомобіля; процентна ставка за користування кредитом: 10,99% річних, за умови виконання позичальником п. 4.2.10 цього договору; 13,50 % річних у разі невиконання позичальником вимог п. 4.2.10. цього договору; комісія за надання кредиту - 1,00 % від суми кредиту (а.с.8-14).

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з боку позичальника ОСОБА_1, 03 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 642-100/Zфпор-08, за яким поручитель ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 642-100/ФКВ-08 від 03 квітня 2008 року, за яким останній зобовязаний до 02 квітня 2015 року повернути кредит у розмірі 16 097 доларів США 00 центів, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Відповідно до п.п. 2, 3 договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за кредитним договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 4.2.1. п. 4.2. Роздій 4 кредитного договору, позичальник зобовязується: здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки.

Відповідно до п.п. 2.4., 2.7. Розділу 2 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 191 доларів США 00 центів по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

Згідно п. 2.7. Розділу 2 кредитного договору, нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника, відкритого у банку (філії).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, 30 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань Укпромбанку на користь ОСОБА_4, за яким було здійснено передача активів Укрпромбанку, а також відступлення прав вимоги, які входять до складу активів Укпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с.27-32).

Згідно витягу з Додатку № 2 до договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_4 від 30 червня 2010 року, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 642-100/ФКВ-08 від 03 квітня 2008 року та договору поруки № 642-100/Zфпор-08 від 03 квітня 2008 року (а.с. 33).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобовязання. Так, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1.припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2.зміна умов зобовязання;

3.сплата неустойки;

4.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.2. Розділу 5 кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором банк має право вимагати, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, з боку кредитора ТОВ «Український промисловий банк» були виконані умови кредитного договору в частині надання кредиту, при цьому позичальником були порушені умови кредитного договору, у звязку з чим, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 29 березня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 642-100/ФКВ-08 від 03 квітня 2008 року становить 35716,24 гривень, з яких: тіло кредиту - 21713,71 гривень, відсотки - 3188,04 гривень, пеня - 10207,45 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 607,04 гривень.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов кредитного договору в частині сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, солідарну відповідальність позичальника та поручителя, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачів кредитної заборгованості, відсотків, пені, 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту, підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок, в рівних частках з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 526, 546, 553, 610, 611, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 14, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 642-100/ФКВ-08 від 03 квітня 2008 року у розмірі 35 716 (тридцять п`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: