У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про збільшення ідеальної частки та перерозподіл ідеальних часток, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та її представника - ОСОБА_8, та касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 на наступне нерухоме майно: прибудову літ. «б 2» до житлового будинку літ. «Б-1», надвірні будівлі: погріб літ. «М», гараж літ. «К», сарай літ. «Л» по АДРЕСА_1; збільшити її частку у праві власності на домоволодіння за вказаною адресою та провести перерозподіл ідеальних часток між співвласниками спірного домоволодіння; визнати за нею право власності на 27/100 частин спірного домоволодіння; визнати за ОСОБА_5 право власності на 45/100 частин спірного домоволодіння; визнати за ОСОБА_7 право власності на 14/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 після оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_10, та реєстрації права власності; визнати такою, що потребує реєстрації за ОСОБА_11 право власності на 14/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона та відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співвласники домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з двох житлових будинків, зазначених в технічному паспорті під літ. літ. А-1 та Б-1 та надвірних будівель.

Житловий будинок літ. Б-1 був збудований чоловіком її сестри ОСОБА_9 - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у рівних частках на підставі договору від 2 листопада 1935 року, в якому зазначено, що цей будинок тимчасового типу, являє собою дерев'яний будинок, обмазаний глиною під залізом розміром 6,3х4,8 кв. м. У вказаному житловому будинку мешкали родини ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Зазначала, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями після його смерті були його діти ОСОБА_14, правонаступником якої є відповідач ОСОБА_7, та ОСОБА_15

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її сестра ОСОБА_9, яка 26 листопада 1990 року склала заповіт на її користь, відповідно до якого на випадок смерті останньої, належна їй частка у спірному домоволодінні належатиме позивачу.

Також ОСОБА_4 зазначає, що з 1965 року в будинку Б-1 проживала тільки родина ОСОБА_16, спадкоємці ОСОБА_13 у вказаному будинку не проживали, а 1977 року проживає вона, з 1984 року її дочка.

Зазначала, що з 1965 року родина її сестри та згодом і вона разом з дочкою, за власні кошти та особистими зусиллями покращили житлові умови вказаного будинку, замінили комунікації, вікна, дах, провели газове постачання, здійснили добудови.

Посилаючись на те, що покращення домоволодіння АДРЕСА_1 значно збільшили належну її спадкодавцям, а отже і їй частку у праві власності на спірне домоволодіння, у зв'язку із чим просила позов задовольнити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на: прибудову літ. «б 2» до житлового будинку літ. «Б-1», та надвірні будівлі, а саме: погріб літ. «М», гараж літ. «К», сарай літ. «Л» по АДРЕСА_1.

Перерозподілено ідеальні частки в праві власності наступним чином:

визнано за ОСОБА_4 27/100 частини спірного домоволодіння;

визнано за ОСОБА_5 45/100 частини спірного домоволодіння;

визнано за ОСОБА_7 14/100 частини спірного домоволодіння;

Ухвалено, що 14/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 потребує реєстрації за ОСОБА_11

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 та її представник - ОСОБА_8, просять скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та закрити провадження у справі.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про збільшення ідеальної частки та перерозподілу ідеальних часток призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П. Штелик