Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/6036/16-ц

Провадження № 2/185/3335/16

27 жовтня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бабій С.О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

31.05.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку, а саме 283176 грн. В обґрунтування позову зазначив, що у 02.04.2014 р. між сторонами у справі було укладено договір завдатку, за яким позивач передав відповідачу завдаток у сумі 64 410 грн., що дорівнює 5700 доларів США. Отримавши завдаток, відповідач зобовязався здійснити продаж позивачу житлового будинку № 3 по вул. Грибоєдова в м. Павлограді Дніпропетровської області до 01.05.2016 р. Відповідачем із власної вини, зокрема через не присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, не було виконано вказане зобовязання, від спілкування із позивачем він ухиляється, що зумовило звернення із даним позовом. Ціна позову розрахована, виходячи із розрахунку, що подвійна сума завдатку складає 11 400 доларів США, а курс НБУ на момент подачі позову дорівнює 24, 84 грн. за 1 долар США.

04.10.2016 р. відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду зустрічний позов до ОСОБА_1, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяну майнову шкоду у розмірі 9 574, 05 гривень та моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву, відповідач посилався на те, що він є власником житлового будинку по вул. Грибоєдова, 3, у м.Павлоград Дніпропетровської області. Позивач ОСОБА_1 (на той час Сенченко) ОСОБА_3 виявила бажання придбати належне відповідачу житло по вул. Грибоєдова, 3 у м. Павлоград. 02 квітня 2014 року сторони уклали договір завдатку, за яким продаж указаного майна буде здійснено у термін до 01 травня 2016 року. На виконання договору завдатку відповідач отримала від майбутнього покупця гроші у сумі 64 410 гривень, що на день укладання договору дорівнювало 5 700 доларів США. Сторони домовились, що продаж будинку буде здійснена за 169 500 гривень, що на день укладання основного договору не може бути менше ніж 15 000 доларів США, враховуючи аванс. Крім того, у договорі були передбачені можливі правові наслідки для сторін при порушенні взятих на себе зобовязань. Таким чином, ніж сторонами були досягнуті домовленості по усім істотним умовам договору, який був посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Також за проханням позивача відповідач дозволив позивачу проживати у зазначеному будинку та передав ключі від нього, єдиною вимогою з боку відповідача була своєчасна оплата комунальних послуг відповідачем та сумлінне ставлення до майна відповідача. Проте зобовязання по сплаті комунальних послуг позивач майже не виконувала, 09 квітня 2015 року Павлоградське управління по експлуатації газового господарства було проведене відключення газових приладів від мережі, встановлені відповідні пломби, зафіксована сума заборгованості у розмірі 1 292 гривні та складено відповідний акт. У цьому акті як квартиронаймач вписана позивач ОСОБА_1, та на неї покладено відповідальність за збереження пломб, у чому вона розписалася. Позивач самоправно відкрила газову засувку і надалі безпідставно користуватися послугами газопостачання. Загальна заборгованість по особливому рахунку за весь період проживання там ОСОБА_1 становить 5 764, 14 гривень, заборгованість за водопостачання складає 1 409, 91 гривень. Також позивач безпідставно здала будинок в оренду на 3 місяці третім особам, за що отримала 2 400 гривень.

Вказує, що саме в подальшому позивач ухилявся від контактів із відповідачем. Провини відповідача у тому, що укладання основного договору купівлі-продажу будинку у зазначений термін не відбулося, немає, а сума завдатку, як забезпечувальний засіб невиконання обовязків, повинна залишитися у відповідача. При цьому відповідач ніколи не відмовлявся оформляти договір купівлі продажу будинку ОСОБА_1, та готова виконати свої зобовязання згідно домовленостей.

Діями позивача відповідачу заподіяно шкоди у розмірі 9 574, 05 гривень по несплаті комунальних послуг та шахрайським заволодінням грошей, а також завдано моральну шкоду, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях та хвилюваннях, а відшкодування заподіяної відповідачу моральної шкоди ним визначено у сумі 100 000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також пояснив, що відповідач навіть на час розгляду справи у суді не оформив належним чином земельну ділянку, що є перешкодою для укладення між сторонами договору купівлі-продажу відповідного нерухомого майна по вул. Грибоєдова, 3, м. у м.Павлоград Дніпропетровської області.

Відповідач, представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали повністю, зустрічний позов підтримали, який просили задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_7І, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю за наступних підстав.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Грибоєдова, 3, на підставі свідоцтва про право на спадщину ВЕВ № 568055 р№ 1-3195, виданого 30.08.2006 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою (а.с.7, 43-44,62-63).

02 квітня 2014 року між ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_2 як продавцем було укладено договір завдатку (авансу), посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.6). Згідно п.1. вказаного договору покупець передає продавцю грошові кошти у сумі 64410 грн, що на день укладання договору за комерційним курсом, а саме 1 дол. США -11,30 грн., дорівнює 5 700 доларів США. За п.2 договору, гроші, вказані в пункті 1 цього договору, є завдатком (авансом), який передається в рахунок майбутнього продажу житлового будинку № 3, що розташований по вул. Грибоєдова в м. Павлограді Дніпропетровської області. У п.3,4 договору сторони домовились, що продаж вказаного майна буде здійснено у термін до 01 травня 2016 року включно за 169 500 грн., що на день укладення основного договору не може бути менше ніж 15 000 доларів США, враховуючи аванс. У разі, якщо продаж житлового будинку в обумовлений трнмін не буде здійснено з вини продавця, він зобовязаний повернути завдаток (аванс) покупцю у двохкратному розмірі на протязі трьох днів. Коли продаж в цей термін не здійснено з вини покупця, завдаток (аванс) залишається у продавця без повернення.

Зобовязання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України (ч.2 ст.509 ЦК України). Однією з встановлених ч.2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

На підставі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, наведеними вище нормами законодавства України визначено, що зобовязання за договорами купівлі-продажу нерухомого майна виникають лише за договорами, які оформлені нотаріально.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Матеріали справи свідчать про те, що договору купівлі-продажу житлового будинку 3 по вул. Грибоєдова в м. Павлограді Дніпропетровської області, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем у справі укладено не було, а лише мала місце домовленість укласти такий договір в майбутньому. Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Згідно із ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Законодавцем визначено, що попередній договір не відноситься до грошового зобовязання, він тільки передбачає зобовязання його сторін укласти в майбутньому основний договір. А таке зобовязання не є грошовим. Отже забезпечувати його завдатком неможливо. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є, зокрема, грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього договором платежів на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За умовами договору завдатку (авансу) від 02 квітня 2014 року продаж земельної ділянки по вул. Грибоєдова, 3 в м. Павлограді Дніпропетровської області не є предметом вказаного правочину. Одночасно ст.377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Із листа Держгеокадастру у м. Павлограді Дніпропетровської області від 16.06.2016 р. вбачається, що реєстрація земельної ділянки вул. Грибоєдова, 3 в м. Павлограді Дніпропетровської області відсутня (а.с.11).

Таким чином, вказане унеможливлювало укладення основного договору відповідно до умов договору завдатку (авансу) від 02 квітня 2014 року. Так само, жодною із сторін не надано доказів направлення другій стороні пропозиції про укладення основного договору.

Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку № 3 по вул. Грибоєдова в м. Павлограді Дніпропетровської області, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу сума в розмірі 64 410 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Згідно правової позиції ВСУ по справі № 6-82цс13 від 25.09.2013 року правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Згідно правових позицій ВСУ по справам № 6-90цс13, № 6-176цс12, № 6-45857св11, № 6-48139св11 аванс є способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Аванс повертається незалежно від причин, за яких не була укладена угода.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач просив стягнути з відповідача 283176 грн., виходячи із розрахунку, що подвійна сума завдатку складає 11 400 доларів США, а курс НБУ на момент подачі позову дорівнює 24, 84 грн. за 1 долар США. Проте, оскільки позивач передав відповідачу грошові кошти у національній валюті у сумі 64 410 грн., аванс має бути повернуто відповідачем позивачу саме у вказаній сумі.

Одночасно є наступні підстави для повної відмови у задоволені вимог відповідача за зустрічним позовом про стягнення із позивача грошових коштів у сумі майнової шкоди у сумі 9 574, 05 гривень та моральної шкоди у сумі 100 000 гривень.

Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі, при цьому відповідачем було визнано, що письмовій формі договір щодо передачі відповідачем позивачу у користуванняжитлового будинку № 3 по вул. Грибоєдова в м. Павлограді Дніпропетровської області між сторонами не укладався. Відтак, відповідачем не доведено, що саме позивач мав сплачувати комунальні послуги з газо- та водопостачання у сумі 5 764, 14 гривень та 1 409, 91 гривень відповідно, вартість яких зазначена у виписках з особових рахунків відповідача (а.с.67-69). Також відповідач вказував, що позивач безпідставно здав будинок в оренду на 3 місяці третім особам, за що отримала 2 400 гривень. Проте, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються збитки, які б могли бути реально отримані особою за звичайних обставин, якби її право не було порушене, тобто ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. При цьому позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто втрачена вигода розглядається як гарантований, безумовний та реальний доход. При визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися дані, які безспірно і достовірно підтверджують існування можливості отримання грошових сум в тому випадку, якби зобов'язання було виконане належним чином. Її розмір має бути підтверджений обґрунтованим розрахунком та відповідними доказами. Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених коштів.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що позивачем не було доведено факту спричинення йому моральної шкоди (характер та обсяг страждань, яких він зазнав внаслідок дій відповідача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, тощо) та наявність передбачених підстав для її стягнення із відповідача із урахуванням встановлених судом обставин справи, тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 100 000 грн. слід відмовити

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивач судовий збір в розмірі 644,10 грн.

Керуючись ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 - 215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64 410, 00 (шістдесят чотири тисячі чотириста десять) гривень.

У іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у сумі 644, 10 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом віднести на рахунок ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій