УхвалА

іменем україни

13 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 1998 року він з ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого у 2000 році у них народилася дитина - ОСОБА_6, а у 2003 році шлюб між ними було розірвано.

Позивач указував про те, що після розірвання шлюбу вони продовжили проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за цей час придбали земельну ділянку по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 червня 2005 року, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 січня 2006 року, виданим на ім'я відповідачки. На вказаній земельній ділянці ними було побудовано житловий будинок, право власності на який було оформлено за відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28 листопада 2011 року, ними зроблено у даному будинку ремонт, куплено меблі, побутову техніку та інше майно, необхідне для проживання. Крім того, 6 березня 2014 року вони придбали автомобіль MITSUBISHI SPACE STAR, номерний знак НОМЕР_1, який був зареєстрований також за відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Зазначав про те, що вони продовжували відносини як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а саме вели спільне господарство, вирішували побутові й фінансові питання, мали спільний бюджет, а у 2009 році у них народилася друга дитина - ОСОБА_8 Проте з 2015 року відносини між ними погіршились, відповідачка почала виявляти неповагу до нього, влаштовувати сварки і скандали та, як наслідок, вигнала його з дому.

Вважав, що зазначене вище майно набуте ними за час проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а своїми діями відповідачка порушила його права.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд встановити факт його проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 2001 року по 2015 рік; визнати об'єктом спільної сумісної власності його та відповідачки вищевказані земельну ділянку, житловий будинок та автомобіль.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з листопада 2003 року по лютий 2015 року.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку та приватний будинок по АДРЕСА_1, які набуті під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності автомобіль MITSUBISHI SPACE STAR, номерний знак НОМЕР_1, який набутий під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з листопада 2003 року по лютий 2015 року змінено. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 1 січня 2004 року по лютий 2015 року. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, спільне будівництво спірного житлового будинку та придбання вищевказаного автомобіля, а також, що після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Крім того, даний факт підтверджується тим, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася друга дитина - ОСОБА_8

Згідно з ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, суди дійшли вірного висновку про те, що спірне рухоме та нерухоме майно набуте сторонам за спільні грошові кошти за час проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що є підставою для визнання такого майна об'єктом спільної сумісної власності.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

О.В.Закропивний