Справа № 266/2640/15-ц
Провадження № 2/266/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

з участю:

секретаря Петрухіной Т.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 20.08.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №0332/08/15-N, на підставі якого ОСОБА_2 був наданий кредит в сумі 29000,00 доларів США на придбання двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зі сплатою за користування кредитом плати в розмірі 13% річних, та строком повернення - до 20.08.2033 року. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Зобовязання за кредитним договором забезпечено договором поруки №0332/08/15-N (П-1) укладеним 20.08.2008 року між банком та поручителем ОСОБА_5. В порушення умов кредитного договору відповідачі не виконали своїх зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості. 08.05.2015 р. банк на адресу обох відповідачів направив вимогу про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором, яка залишилась без задоволення. Станом на 16.06.2015 року відповідачі мають заборгованість в розмірі 26 469,17 доларів США, яка складається з наступного: 22 210,00 доларів США заборгованість за кредитом; 2 986,22 доларів США- заборгованість за процентами; 1272,95 доларів США - сума пені, що за курсом НБУ станом на 16.06.2015 року еквівалентно 27 303,35 гривень, та 5000,00 грн. - штраф. Просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зазначену суму заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи представник позивача збільшив розмір позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 30.05.2016 року в сумі 30 927,72 доларів США, яка складається з наступного: 2134,00 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 20076,00 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 5552,73 доларів США- прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 232,59 доларів США поточна заборгованість по нарахованим процентам; 2932,40 доларів США- сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченими процентами, та 5000,00 грн. - штраф. Зазначену суму заборгованості просив стягнути солідарно з обох відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_2, останній згідно валютного меморіального ордеру від 20.08.2008 року отримав кредитні кошти в повному обсязі і до липня 2014 р. ним вживалися заходи щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Однак в подальшому він припинив сплачувати грошові кошти на повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості. У звязку із виникненням заборгованості позивачем було повідомлено позивальника ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_5 про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором в строк до 21.05.2015 року, однак така вимога залишилась без задоволення. У звязку із цим, позивач вимушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Доводи представника відповідача про те, що порука є припиненою, оскільки банком не предявлено вимоги до поручителя у встановлений строк, вважав неспроможними, оскільки останній платіж було вчинено 21 липня 2914 року та банк своєчасно звернувся до суду із позовом.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказавши, що банком не надано доказів, які б свідчили про надання кредиту, а отже і право на стягнення заборгованості за кредитним договором у позивача відсутнє. Крім того, зазначив, що відповідачі заперечують здійснення ними платежів у червні та липні 2014 року, а тому банком пропущений строк предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_5, що є підставою для припинення поруки. В частині вимог про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_2, то включення в суму заборгованості штрафу та пені суперечить положенням Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлена належним чином про місце, день та час розгляду справи у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, з участю її представника за довіреністю ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у судовому засіданні позов у частині стягнення суми боргу з поручителя ОСОБА_5 не визнав, зазначивши, що боржник ОСОБА_2 з червня 2014 р. не виконує своїх зобовязань за кредитним договором, за таких підстав у банка у червні 2014 р. виникло право вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Тому порука на підставі п. 4.1. Договору поруки №0332/08/15-N (П-1) від 20.08.2008р. припинилася у звязку із тим, що кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявив вимоги до поручителя. Просив відмовити в задоволенні позову в частині вимог до поручителя ОСОБА_5, оскільки на момент звернення до суду порука між позивачем та ОСОБА_5 була припинена.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №0332/08/15-N від 20.08.2008 року, який був укладений між сторонами, відповідачу ОСОБА_2 наданий кредит в сумі 29 000,00 доларів США для придбання двокімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2, зі встановленою платою за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, та строком повернення - до 20.08.2033 року. Відповідно до п.2.3. Кредитного договору ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит частинами щомісячно, починаючи з місця, наступного за місяцем отримання кредиту, в сумі не менше 97,00 доларів США, на відкритий йому рахунок №0064. Відповідно до п. 2.7. кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_2 сплачує самостійно в валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Пунктом 2.6. кредитного договору встановлено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. Своїм власним підписом в договорі кредиту ОСОБА_2 засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 11-13).

Судом встановлено, що банк свої обовязки за договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 29000,00 доларів США, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру №33604 від 20 серпня 2008 року. ( а.с. 57).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З серпня 2014 року відповідач ОСОБА_2 в порушення умов договору не вносив щомісячні платежі на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14-15, 177-181) та копіями останніх заяв про переказ готівки від 18.04.2014 р. №113924, від 19.05.2014 р. №141310, від 18.06.2014 р., від 21.07.2014 р. №148990 (а.с. 188-190) та що не спростовано відповідачами.

В зв'язку з затримкою сплати частини кредиту та процентів за його користування, банк повідомив боржника ОСОБА_2 досудовою вимогою про дострокове виконання зобовязання від 08.05.2015 року №6528/12 з метою погашення простроченої заборгованості за кредитом та процентам, а також штрафних санкцій протягом семи робочих днів, яка надіслана 14.05.2015 р. на адресу ОСОБА_2 як за місцем його реєстрації, так і за місцем розташування іпотечного майна рекомендованим відправленням (а. с. 58,59).

За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобовязання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобовязання, щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позивач набув право вимагати від відповідача ОСОБА_2 повернення кредиту в повному обсязі. Станом на 30.05.2016 року сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором становить 27995,32 доларів США (без штрафних санкцій).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно виконаного позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованості, сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 30.05.2016 року складається з: простроченої заборгованості по поверненню грошових коштів 2 134,00 доларів США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 20 076,00 доларів США; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 5 552,73 доларів США; поточної заборгованості за нарахованими процентами 232,59 доларів США. За загальна сума заборгованості без штрафних санкцій становить 27 995,32 долари США. Крім того, відповідачем розраховано суму пені з розрахунку 0,2: в день за простроченими процентами 2 932,40 доларів США (а.с.177-181).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з п. 1.3. кредитного договору, відсоткова ставка на момент підписання кредитного договору складає 13% річних.

Враховуючи наявність порушень з боку відповідача ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки в розмірі 5785,32 доларів США, які складаються з 5552,73 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 232,59 доларів США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами, що не заперечувалось та не спростовано в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 та його представником.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п. 4.4. кредитного договору, за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3. (крім п.3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 гривень, зокрема і порушення п.3.3.7 Договору (щодо обовязкового страхування предмету застави), що наведено у вимозі від 08.05.2015 року. (а.с. 16).

Як вбачається з договору добровільного страхування майна позичальника банку від 16.08.2013 року, строк дії договору закінчився 19.08.2014 р.( а.с. 68-70).

Відповідачами на спростування доводів позивача, про відсутність порушень щодо своєчасного страхування предмету іпотеки, жодних доказів суду не надано. За таких умов, у позивача є всі підстави для нарахування штрафу в сумі 5000 гривень за несвоєчасне страхування предмету іпотеки відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з п.4.1. кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за невчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 відсотка за кожний день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Суд погоджується із доводами представника відповідача ОСОБА_2 про необхідність застосування до правовідносин, що склались між сторонами, положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року (зі змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року) з наступних підстав.

Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р та від 02.12. 2015 року № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська Рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 від 05 листопада 2014 року та №18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час проведення антитерористичної операції.

Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, в подальшому було прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12. 2015 року за № 1275-р, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, в тому числі стаття 2, яка забороняє нарахування пені та/або штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у звязку із тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО.

Враховуючи те, що відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та постійно проживають в населеному пункті, де проводиться антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені з розрахунку 0,2% в день за простроченими процентами в сумі 2 932,40 доларів США, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Таким чином судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед банком по кредиту станом на 30.05.2016 року становить 27995,32 доларів США та складається з: 2134,00 доларів США- прострочена заборгованість за кредитом; 20076,00 доларів США- поточна заборгованість за кредитом; 5552,73 доларів США прострочена заборгованість за процентами; 232,59 доларів США- поточна заборгованість за нарахованими процентами; 5000,00 грн. штраф.

Згідно договору поруки № 0332/08/15-N(П-1) укладеного 20.08.2008 року між АКБ «Форум» правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5, остання в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту поручилася за виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, тобто взяла на себе обовязок у разі невиконання та/або неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань перед позивачем погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі передбачені кредитним договором. Своїм власним підписом в договорі поруки відповідач ОСОБА_5 засвідчила, що з зазначеними умовами надання кредиту відповідачу ОСОБА_2 їй надано повну інформацію (а.с. 13).

В зв'язку з затримкою сплати частини кредиту та процентів за його користування, відповідача ОСОБА_5 було повідомлено досудовою вимогою про дострокове виконання зобовязання від 08.05.2015 року №6529/12 з метою погашення простроченої заборгованості за кредитом та процентам, а також штрафних санкцій протягом семи робочих днів, яка надіслана 14.05.2015 р. на її адресу (а. с. 60,61).

Відповідно до п.3.1. договору поруки № 0332/08/15-N(П-1) у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до абз. 3 п.24 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 4.1 договору поруки №0332/08/15-N (П-1) від 20.08.2008 року встановлено, що порука припиняється: з припиненням зобовязань за кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Останній платіж за кредитним договором був вчинений 21.07.2014 року, а наступний платіж мав бути внесений за умовами кредитного договору не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштам, тобто до 20 серпня 2014 року, а тому і з моменту невнесення цього платежу обчислюється строк предявлення вимоги до поручителя.

В судовому засіданні були оглянуті оригінали первісних банківських документів заяв на видачу готівки від 18.04.2014 року, 19 травня 2014 року, 18 червня 2014 року та 21 липня 2014 року, які свідчать про внесення платежів на погашення кредиту за кредитним договором №0332/08/15-N від 20.08.2008 року та не викликають сумніву у суду. Заперечення відповідачами факту внесення ними грошових коштів саме у червні та липні 2014 року, з огляду на суму внесених коштів (300 доларів США) та належність оформлення цих банківських операцій, суд вважає неспроможним. Крім того, посилання представників відповідачів на те, що на той час банк вже закрив відділення та припинив обслуговування клієнтів, в судовому засіданні не доведені та спростовуються наданою суду копією листа Національного банку України, з якої слід, що записи про виключення з Державного реєстру банків відділень №1102, №1108, №1502 та Маріупольського відділення №2500 ПАТ «Банк Форум» внесені аж 25 липня 2014 року, тобто після внесення відповідачами останнього платежу за кредитним договором.

Таким чином, передбачених законом підстав для визнання поруки припиненою немає, а тому відповідач ОСОБА_5 має нести солідарну з відповідачем ОСОБА_2 відповідальність за невиконання зобовязань ОСОБА_2 по поверненню кредиту, сплаті відсотків та штрафу.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а судовий збір по справі не сплачений у звязку зі звільненням позивача від йог сплати, з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в сумі по 1827 гривень з кожного.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 525,530,614,615,625,629,1048, 1050,1054 ЦК України, ст. ст. 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (02100, м.Київ, бульвар Верховної Ради, буд.7, ЄДРПОУ 215 74573, МФО 300001, р/р №1026 в Національному Банку України) у відшкодування заборгованості за кредитним договором №0332/08/15-N від 20.08.2008 року 27 995 (двадцять сім тисяч девятсот девяносто пять) доларів 32 центи США та штраф в сумі 5000 (пять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави в рівних частках судовий збір в сумі 3654 гривень, по 1827 гривень з кожного.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області (м.Маріуполь) через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзюба М. В.