Справа № 344/841/16-ц
Провадження № 2/344/2518/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що позивач та ОСОБА_1 уклали кредитний договір IFIWG1, відповідно до умов якого відповідачці надано позику в сумі 22725 гривень до 31/01/2028 р. Однак відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання. На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Тому позивач просив суд стягнути з неї заборгованість за договором.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору відповідачі повторно не з`явились в судове засідання.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідачі належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі. Отже вони реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачів було достатньо часу для подання суду доказів, доводів, заперечень та їх обґрунтувань. Задля реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає розглядові.

Відповідач ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій не висловилась щодо суті спору, однак просила передати справу на розгляд іншого суду, спочатку до Коломийського районного суду Івано-Франківської області, а потім до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Однак відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до п. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Так відповідно до інформації органу реєстрації місця проживання фізичних осіб останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки є м. Івано-Франківськ.

Отже за обставин подання відповідачкою та її представником заяв про передання справи на розгляд різних судових установ і не надання суду доказів реєстрації місця проживання в інших населених пунктах або доказів дійсного фактичного проживання в інших населених пунктах клопотання відповідача спрямовано на затягування судового розгляду.

Судом встановлено наступні обставини.

31/01/2008 р. позивач та ОСОБА_1 уклали кредитний договір IFIWG1, відповідно до умов якого відповідачці надано позику в сумі 22725 гривень до 31/01/2028 р.

31/01/2008 р. позивач та ОСОБА_2 уклали договір поруки IFIWG1, відповідно до якого відповідачка прийняла на себе обов`язок виконати зобов`язання ОСОБА_1 за спірним договором позики у разі прострочення нею виконання відповідних договірних зобов`язань.

01/06/2015 р. позивач склав відповідачам вимогу про дострокове виконання зобов`язань за спірним договором позики, які направив їм 05/06/2015 р.

В розрахунку позивача вказано на заборгованість позичальника щодо неналежного виконання ним своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позичальник не надала суду жодного доказу або обґрунтованого розрахунку на спростування позову.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В ст. 554 ЦК України вказано, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Таким чином обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Приватбанк» 90000 гривень за кредитним договором IFIWG1 від 31/01/2008 р.;

стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Приватбанк» 1378 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя С.О. Бородовський