РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого суддя Шиянової Л.О.

За участю секретаря Крбеян К. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, згідно якого стягнути на його користь з відповідача, ОСОБА_2, суму боргу у розмірі 200 000,00 гривень, три відсотка річних та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, місце реєстрації : м. Харків, вул. Шепетовська, буд. 22 на користь ОСОБА_1 борг за розпискою у сумі 200 000 (двісті тисяч грн.) 00 коп., три проценти річних у сумі 6000 (шість тисяч) грн.00 коп., а усього 206 000 (двісті шість тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 2060 (дві тисячі шістдесят) грн.00 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 грудня 2015 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року, ухваленому по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою скасовано.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.02.2014 року між ним та відповідачем була укладена боргова розписка, за якою він передав у борг, а відповідач прийняв 200 000,00 грн. та зобов'язався повернути таку ж саму суму у строк до 30 серпня 2014 року включно. Проте, на даний час, відповідач у добровільному порядку борг не повернув, не зважаючи на його прохання добровільно повернути суму боргу. Тому він був вимушений звернутися з зазначеним позовом до суду.

20 листопада 2014 року позивач вточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму боргу за розпискою та три відсотка річних від простроченої суми.

У судове засідання позивач зявився, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання 15.08.2016 року зявилися, позов не визнали у повному обсязі, посилаючись на те, що цих грошей позивач відповідачу не давав, більш того, цих грошей у нього самого не має. Відповідач підтвердив той факт, що дійсно розписку писав власноруч, підпис у розписці його, ніякого насильства з боку позивача при цьому не було, однак зазначив, що ОСОБА_1 його напоїв, тому він і написав цю розписку.

У судове засідання 17.08.2016 року відповідач та його представник не зявилися, через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_3 з проханням перенести слухання справи у звязку із його зайнятістю в кримінальному провадженні.

Суд, зважаючи на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, сторони вже дали пояснення, були допитані свідки, суд оголошував перерву в минулому судовому засіданні для обговорення дати наступного судового засідання та ОСОБА_3 погодився на дату 17.08.2016 року о 16.00 год., розцінює неявку відповідача та його представника як неповагу до суду та вважає за необхідне справу розглянути.

Згідно ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд.

Однак, сам відповідач у судове засідання не зявився, клопотання про відкладення слухання справи суду не надав.

Вислухваши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. З ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

20.02.2014 року між позивачем та відповідачем була укладена боргова розписка, за якою він передав у борг суму 200 000,00 грн., а відповідач прийняв вказану суму та зобов'язався повернути таку ж саму суму у строк до 30 серпня 2014 року включно. Зазначені обставини підтверджуються власноручно складеною відповідачем розпискою. /а.с.5/

Факт отримання відповідачем у позивача у борг суми 200 000,00 грн. підтверджено також висновком від 20.08.2014 року, складеним о/у СКР Жовтневого РОВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з якого вбачається що ОСОБА_2 підтвердив факт отримання в борг вказаної суми (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив грошове зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Сума боргу за борговою розпискою становить 200 000,00 грн., 3% річних від простроченої суми складає 6000,00 грн. , тому з відповідача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням 3% річних 206 000,00 грн.

Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_4, який є батьком відповідача та не зміг надати чітких пояснень стосовно обставин справи.

Крім того, суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_5, який пояснив, що ніякі обставини даної справи йому не відомі, все знає лише зі слів відповідача, який говорив, що ОСОБА_1 напоїв його, забрав по довіреності машину, продав дім. Крім того, як він пояснив, відповідач не є особою, яка зловживає спиртними напоями.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, відповідачем та його представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвально рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2060,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 545, 625, ч. 1 ст. 1046, 1047, 1049, ЦК України; ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88,169,208,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: м. Харків, вул. Шепетовська, буд. 22 на користь ОСОБА_1 борг за розпискою у сумі 200 000 (двісті тисяч грн.).00 коп., три проценти річних у сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп., а усього 206 000 (двісті шість тисяч) грн.. 00 коп. та судовий збір у сумі 2060 ( дві тисячі шістдесят ) грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги, поданої протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Суддя Л.О. Шиянова